Справа № 638/22845/25
Провадження № 2/638/3849/26
РІШЕННЯ
Іменем України
17 квітня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» про визнання права власності, визнання відсутнім права іпотекодержателя, скасування державної реєстрації поновлення реєстраційної дії,

в с т а н о в и в :
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ІНВЕСТПРОЕКТ» про визнання права власності, визнання відсутнім права іпотекодержателя, скасування державної реєстрації поновлення реєстраційної дії, в обґрунтування якого зазначив, що 11 серпня 2017 року придбав у ОСОБА_3 за відплатним договором купівлі-продажу у власність квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано в день укладання договору купівлі-продажу, тобто 11.08.2017.
Через рік потому ОСОБА_1 зателефонував невідомий чоловік, який представився працівником ТОВ «ФІРМА «ІНВЕСТПРОЕКТ» та надав в електронному вигляді інформаційну довідку з ДРРП № 397344301 від 01.10.2024, згенеровану за об`єктом нерухомого майна, з якої вбачається актуальна інформація про державну реєстрацію запису про іпотеку № 12782660 від 25.07.2012 на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 , при цьому 
- в графі «документи, подані для державної реєстрації» зазначено: договір про внесення змін до договору іпотеки реєстр. № 1843, виданий 11.12.2012 ПНКМНО ОСОБА_4 , повідомлення про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою вих № 84, договір про внесення змін до договору іпотеки 428, виданий 06.06.2013 ПН КМНО Ковтун О.Д.; 
- в графі «відомості про основне зобов`язання» зазначено: строк виконання основного зобов`язання: 13.05.2016, розмір основного зобов`язання: 15000000, долари США; 
- в графі «відомості про суб`єктів» зазначено: Боржник: ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОХІМХОЛДІНГ» (31958717), Іпотекодержатель: ТОВ «ФІРМА «ІНВЕСТПРОЕКТ» (39878131). Відомості про іпотекодавця відсутні.
В подальшому позивачем з`ясовано, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості про права інших осіб на майно або їх обтяжень, зокрема іпотекою, тому ОСОБА_1 добросовісно покладався на ці відомості та був переконаний, що набуває право на квартиру вільною від прав інших осіб та без обтяжень. 
26.09.2014 проведено державну реєстрацію припинення іпотеки №1074181 та припинення обтяження №7131034; 25.07.2023 вчинено державну реєстрацію скасування/анулювання реєстраційної дії припинення іпотеки; 31.07.2023 проведено реєстрацію відступлення прав іпотеки та змінено Іпотекодержателя з ПАТ «ЗЛАТОБАНК» на СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗЛАГОДА» (ЄДРПОУ 31003834); 07.08.2024 проведено реєстрацію відступлення прав іпотеки та змінено Іпотекодержателя з СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗЛАГОДА» на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІРМА «ІНВЕСТПРОЕКТ».
Таким чином, 25.07.2023 фактично було поновлено реєстрацію іпотеки № 12782660 від 25.07.2012 на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , обтяження №7131034 поновлено не було. 
У підставах для поновлення дії іпотеки на спірну квартиру не вказано номера судових рішень, однак зазначено їх дати та судові установи. Вивченням ЄДРСР вдалося встановити номер справи (910/22664/15) та суть судового спору. Так, рішенням господарського суду м. Києва від 14.01.2016 у справі №910/22664/15 серед іншого скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень, в тому числі, щодо квартири АДРЕСА_2 . В іншій частині позову відмовлено. Постановою Верховного Суду України від 17.05.2017 у справі №910/22664/15 рішення Господарського суду м. Києва від 14.01.2016 залишено в силі. 
Отже, після набрання законної сили судового рішення про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо спірного нерухомого майна з 17.05.2017, ПАТ «ЗЛАТОБАНК» не вчиняв дії щодо визнання його права на іпотечне майно. Лише після продажу ПАТ «ЗЛАТОБАНК» права вимоги за іпотечним договором СТОВ «ЗЛАГОДА», останнє, не звертаючись до суду із позовом про визнання свого права іпотекодержателя щодо спірної квартири, вчинило дії з поновлення запису про іпотеку 25.07.2023, тобто більше ніж через шість років, подало заяву до державного реєстратора про поновлення запису про іпотеку. Такі дії є недобросовісними, оскільки вчинені дії з поновлення в реєстрі запису про іпотеку не наділяють добросовісного набувача зобов`язаннями за іпотечним договором. Такі дії лише створили умови для порушення прав і законних інтересів добросовісного власника квартири ОСОБА_1 , якому не було нічого відомо про наявність іпотеки. ТОВ «ФІРМА «ІНВЕСТПРОЕКТ» також не вчинялись дії щодо встановлення права іпотекодержателя, оскарження договорів купівлі-продажу спірної квартири та інші способи захисту його права, якщо він вважає його порушеним. 
Позивач наголошує, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири 11.08.2017 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості про права інших осіб на майно або їх обтяжень, зокрема іпотекою, тому ОСОБА_1 добросовісно покладався на ці відомості та був переконаний, що набуває право на квартиру вільною від прав інших осіб та без обтяжень. Право власності на квартиру за ОСОБА_1 було зареєстровано в день укладання договору купівлі-продажу 11.08.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ОСОБА_1 придбав квартиру за власні, а не кредитні кошти. Продавець за договором купівлі-продажу не є боржником, майновим поручителем або стороною іпотечного договору. Тобто, ОСОБА_1 є добросовісним набувачем вказаного нерухомого майна і не є іпотекодавцем в розумінні положень статті 1 Закону України «Про іпотеку». На теперішній час іпотекодержателем є ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН».
У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , просив суд:
- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка вільна від обтяження іпотекою, зареєстрованою в Державному реєстрі нерухомого майна за номером 1074254 від 25.07.2012;
- визнати відсутнім права іпотекодержателя ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яке виникло на підставі договору про відступлення (купівлю продаж) права вимоги, виданого 13.11.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Софронюк С.М.;
- скасувати державну реєстрацію поновлення реєстраційної дії іпотеки номер запису 1074254 від 25.07.2012 відносно квартири АДРЕСА_1 , проведеної 25.07.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Юрієм Назіровичем, індексний номер рішення: 68597871.
У відзиві на позовну заяву ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» проти позовних вимог заперечувало з наступних підстав. По-перше, купівля позивачем 11.08.2017 року квартири АДРЕСА_1 , не змінює дійсність іпотеки, навіть у тому випадку, якщо йому не було відомо про обтяження майна іпотекою. Позивач набув статус іпотекодавця, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 161/6253/15-ц. По-друге, дії позивача є недобросовісними, оскільки договір купівлі-продажу було укладено з продавцем, який став власником квартири лише 14.06.2017 року. Повторний продаж квартири було здійснено 11.08.2017 року після набуття чинності остаточного судового рішення (17.05.2017 року), що викликає питання щодо добросовісності дій сторін відповідного договору купівлі-продажу. Вартість спірної квартири в новобудові та центральній частині міста Харкова сторони оцінили в 703986 гривень або 27222 долари США, тобто вартість одного квадратного метра квартири складала 217 доларів США, тоді як при будівництві будинку вартість кв.м. складала 800 доларів, а після побудови понад 1000 доларів. Враховуючи такі дії сторін, їх добросовісність викликає сумнів. Крім того, 17.05.2017 року (через два роки після подання позову банком, проходження справи чотирма інстанціями) на підставі Постанови Верховного Суду України у справі №910/22664/15 ПАТ «ЗЛАТОБАНК» повернуло статус іпотекодержателя стосовно оспорюваної квартири. 30.05.2017 року вищевказана Постанова Верховного Суду України у справі №910/22664/15 опублікована в Єдиному реєстрі судових рішень. Таким чином позивач знав (або елементарно міг дізнатись) про наявність судового провадження №910/22664/15 щодо квартири АДРЕСА_1 .
У додаткових поясненнях позивач зазначив, що під час розгляду справи №910/22664/15 ОСОБА_5 не було залучено як третю особу, не було забезпечено позов шляхом накладення арешту, відтак ОСОБА_1 не мав можливості на сайті Судової влади України дізнатися про судовий спір щодо квартири. Крім того, ПАТ «Златобанк» подано заяву про скасування реєстрації припинення іпотеки лише 25.07.2023, тобто більше ніж через 6 років після прийняття судового рішення про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо спірного нерухомого майна. Відповідач не підтвердив свого права на іпотеку, оскільки є обґрунтовані сумніви, що дія іпотечного договору на спірну квартиру до теперішнього часу не припинилась. Заперечуючи проти позову, відповідач не спростував добросовісності, ОСОБА_1 на час набуття ним права власності на спірне майно. Хронологія укладення правочинів купівлі-продажу спірної квартири, а також акцентована відповідачем вартість продажу цієї квартири у своїй сукупності не є належними та достатніми доказами для висновку, що недобросовісних дій ОСОБА_1 . 
Щодо можливості отримати відомості про віднесення спірного нерухомого майна до предмета іпотеки з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень у судовій справі №910/22664/15, то зміст наведених судових рішень не дозволяв можливість сторонньому спостерігачу ідентифікувати конкретний об`єкт нерухомого майна, щодо якого виник спір. Крім того, позивач та попередні власники не були учасниками зазначеної справи і відповідачем не додано до відзиву доказів, що їм було відомо про наявність спору, який розглядався у вказаній справі, та про результати її розгляду. Крім того, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тож добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей.
Позивач наголошує, що фактичне поновлення Державному реєстрі нерухомого майна запису про іпотеку 25.07.2023, тобто більше ніж через шість років, є недобросовісними, оскільки такі дії не тягнуть за собою ніяких юридичних наслідків та не надають іпотекодержателя правом звернення предмета іпотеки та не наділяє добросовісного набувача зобов`язаннями за іпотечним договором. Лише в судовому порядку з відповідним предметом спору можливо встановити наявність права Іпотекодержателя на предмет іпотеки, із вивченням строку дії іпотеки, строку позовної давності та ін. обставин. Такі дії щодо скасування запису про припинення іпотеки після набуття у власність ОСОБА_1 від власника, який не був іпотекодавцем, через 6 років, лише створили умови для порушення прав і законних інтересів добросовісного власника квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , якому не було нічого відомо про наявність іпотеки. 
Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у Департаменту реєстрації Харківської міської ради, а також за клопотанням позивача замінено первісного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «ІНВЕСТПРОЕКТ» належним відповідачем – Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН».
17 грудня 2025 року до суду з Департаменту реєстрації Харківської міської ради надійшли докази, витребувані ухвалою суду від 09 грудня 2025 року.
Ухвалою суду від 16 лютого 2026 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні про що повідомлено сторін.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити з підстав, викладених у відзиві.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11 серпня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1429, набув у власність трикімнатну квартиру загальною площею 125,0 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . За вказаним договором ОСОБА_1 придбав квартиру у ОСОБА_7 за 705000 грн.
11.08.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 та внесено відповідний запис про право власності за № 21835894, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.08.2017 № 94334805.
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав № 451989769 від 13.11.2025 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна наступна актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 68315363101, а саме:
номер запису про іпотеку - 1074254;
дата, час державної реєстрації - 25.07.2012 14:12:57;
державний реєстратор - Тузкова Юлія Анатоліївна, Харківське міське управління юстиції, Харківська обл.;
документи, подані для державної реєстрації - Договір про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер: реєстр. № 1843, виданий 11.12.2012, видавник: ПН КМНО Ковтун О.Д., Повідомлення про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою вих. № 84; договір про внесення змін до Договору іпотеки, серія та номер: 428, виданий 06.06.2013, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковтун О. Д.;
підстава внесення запису - Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 2614255 від 27.05.2013 16:34:03, Тузкова Юлія Анатоліївна, Харківське міське управління юстиції, Харківська обл.;
відомості про основне зобов`язання - Строк виконання основного зобов`язання: 13.05.2016, розмір основного зобов`язання: 15000000,00 долари США;
відомості про суб`єктів - Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агрохімхолдинг», код ЄДРПОУ: 31958717; Іпотекодержатель: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН», код ЄДРПОУ: 426821500;
відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення - Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 12782660, 25.07.2012 14:12:57. 
З наявних в матеріалах справи копій судових рішень встановлено, що відносно вказаної квартири протягом 2015-2017 років тривав судовий спір у справі № 910/22664/15 за позовом ПАТ «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк» Славінського Валерія Івановича до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агрохімхолдинг» (далі ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг»), Харківського міського управління юстиції в особі реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Національний банк України (далі НБУ), про визнання недійсними правочинів, скасування державної реєстрації.
Під час розгляду справи № 910/22664/15 судами встановлено, що 16 травня 2012 року між ПАТ «Златобанк», як кредитодавцем, і ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг», як позичальником, укладено кредитний договір № 106/12-KL (далі Кредитний договір).
З метою забезпечення виконання ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» зобов`язань за Кредитним договором 25 липня 2012 року між ПАТ «Златобанк» і ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом за реєстровим № 1060 (далі Договір іпотеки).
Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: 64 квартири, в тому числі №№ НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , 208, АДРЕСА_8 у житловому будинку літ. А-25, розташованому за адресою: АДРЕСА_9 (п. 1.2 Договору іпотеки). Заставна вартість предмета іпотеки становить 63667953,75 грн (п. 1.3 Договору іпотеки).
5 березня 2014 року між НБУ як заставодержателем і ПАТ «Златобанк» як заставодавцем укладено договір застави майнових прав № 12/ЗМП (далі Договір застави), предметом якого є майнові права за кредитними договорами, перелік яких наведено у додатку № 1 до цього договору. За змістом Договору застави зобов`язання, що випливають із кредитних договорів, забезпечуються договорами застави, іпотеки, поруки тощо. Станом на 26 лютого 2014 року заборгованість за цими кредитними договорами становила 3 082 025 020,89 грн (п. 1.1 Договору застави). Згідно з додатком № 1 до Договору застави у забезпечення надано, зокрема, майнові права за Кредитним договором. За умовами п. 3.4.2 Договору застави ПАТ «Златобанк» зобов`язане не відчужувати майнові права в будь-який спосіб та не обтяжувати їх зобов`язаннями на користь третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди НБУ. ПАТ «Златобанк» зобов`язується не вносити надалі зміни до кредитних договорів та забезпечувальних договорів без отримання попередньої письмової згоди НБУ (п. 3.4.5 Договору застави). 
26 вересня 2014 року, 7 листопада 2014 року, 30 грудня 2014 року та 20 січня 2015 року між ПАТ «Златобанк» і ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» укладено договори про внесення змін до Договору іпотеки, згідно з якими сторони погодили, що іпотека припиняється стосовно квартир АДРЕСА_10 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_8 у житловому будинку літ. А-25 за адресою: АДРЕСА_9 . У зв`язку із цим до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про припинення іпотеки та про припинення обтяження у виді заборони відчуження зазначених 7 квартир.
14 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк».
13 травня 2015 року НБУ у листі № 20-02012/32318 повідомив уповноважену особу Фонду, що ним як заставодержателем не надавалося згоди заставодавцю ПАТ «Златобанк» на відчуження заставленого майна шляхом уступки прав вимоги за кредитними договорами, наведеними в додатку № 1 до листа від 19 березня 2015 року № 721, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитами НБУ.
8 червня 2015 року уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Златобанк» направила ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг» повідомлення про нікчемність договорів про внесення змін до Договору іпотеки від 26 вересня 2014 року, 7 листопада 2014 року, 30 грудня 2014 року та від 20 січня 2015 року. Повідомлення мотивовано тим, що вивівши нерухоме майно з іпотеки, банк зменшив вартість власних майнових прав на суму вартості квартир, які виключено з іпотеки, а тому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначені правочини є нікчемними.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 14 січня 2016 року позов задоволено частково: визнано недійсними договори про внесення змін від 26 вересня 2014 року, від 7 листопада 2014 року, від 30 грудня 2014 року та від 20 січня 2015 року до договору іпотеки від 25 липня 2012 року № 1060, укладені між ПАТ «Златобанк» і ТОВ «ТД «Агрохімхолдинг»; скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень, зокрема щодо квартири АДРЕСА_5 у житловому будинку літ. А-25 за адресою: АДРЕСА_9 . В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22 березня 2016 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 5 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду України від 17 травня 2017 року у справі №910/22664/15 постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 та постанову Вищого господарського суду України від 05.07.2016 скасовано, рішення Господарського суду м. Києва від 14.01.2016 залишено в силі. 
Дослідженням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого встановлено наступні обставини проведення державної реєстрації права власності, іпотеки та обтяження, змін до іпотеки та обтяження щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 68315363101, а саме:
І. Щодо реєстрації права власності на квартиру:
1) 23.05.2013 право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОХІМХОЛДІНГ» (ЄДРПОУ:31958717) на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради 19.06.2012;
2) 26.09.2014 право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі укладеного ним з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОХІМХОЛДІНГ» договору-купівлі продажу від тієї ж дати;
3) 14.06.2017 право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі укладеного нею з ОСОБА_5 договору купівлі-продажу від тієї ж дати;
4) 11.08.2017 право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі укладеного ним з ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від тієї ж дати;
ІІ. Щодо реєстрації іпотеки та обтяження, змін іпотеки та обтяження:
1) 25.07.2012 проведено державну реєстрацію іпотеки та обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, на підставі договору іпотеки реєстр. №1060 від 25.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д., укладеного між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» (ЄДРПОУ:35894495) (Іпотекодержатель) та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОХІМХОЛДІНГ» (Іпотекодавець, боржник за основним зобов`язанням на суму 15 000 000 дол. США), реєстраційний номер іпотеки до поновлення/перенесення 12782660, після перенесення № 1074181, обтяження до перенесення – 12784209, після - 7131034;
2) 26.09.2014 проведено державну реєстрацію припинення іпотеки №1074181 та припинення обтяження №7131034;
3) 25.07.2023 державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. вчинено державну реєстрацію скасування/анулювання реєстраційної дії припинення іпотеки, з підстав: рішення господарського суду м. Києва від 14.01.2016 постанови Верховного Суду України від 17.05.2017, постанови Вищого господарського суду України від 05.07.2016, постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016;
4) 31.07.2023 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Богданович А.О. проведено реєстрацію відступлення прав іпотеки та змінено Іпотекодержателя з ПАТ «ЗЛАТОБАНК» на СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗЛАГОДА» (ЄДРПОУ 31003834);
5) 07.08.2024 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Богданович А.О. проведено реєстрацію відступлення прав іпотеки та змінено Іпотекодержателя з СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗЛАГОДА» на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІРМА «ІНВЕСТПРОЕКТ»;
6) 13.11.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Софронюк С.М. проведено реєстрацію відступлення прав іпотеки та змінено Іпотекодержателя з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІРМА «ІНВЕСТПРОЕКТ» на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН», код ЄДРПОУ: 426821500.
Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. 
Стаття 321 Цивільного кодексу України містить положення, згідно з яким особа не лише не може бути протиправно позбавлена права власності, а й не може бути обмежена у його здійсненні. Позбавлення чи обмеження права власності можливо лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. 
Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т.ін.).
Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі – Закон № 898), частини першої статті 572 ЦК України та частини першої статті 575 ЦК України іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 898 обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону (перше речення). Ці положення збігаються з положеннями абзацу четвертого пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV зі змінами (далі - Закон № 1952), який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
За Законом № 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2); обтяження - це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину (пункт 5 частини першої статті 2); речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону № 1952, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3).
З аналізу наведених положень Закону № 1952 випливає, що обтяження нерухомого майна іпотекою передбачає заборону або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном та виникає з моменту внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту такого обтяження.
Відповідно до статті 32 Закону № 1952 інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених Законом № 1952 (частина перша); для фізичних та юридичних осіб інформація за об`єктом нерухомого майна та суб`єктом речового права надається в електронній формі через офіційний вебсайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи, або в паперовій формі (абзац перший частини другої).
Згідно з частинами першою, третьою статті 17 Закону № 898 іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до статті 23 Закону № 898 у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. 
При цьому, за змістом ч. 5 ст. 23 Закону № 898 вказані правила не застосовуються, якщо на момент переходу від іпотекодавця до іншої особи спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості, що є предметом іпотеки, у Державному реєстрі прав на нерухоме майно була відсутня інформація про обтяження спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості іпотекою, і така особа не знала і не могла знати про наявність іпотеки. У такому разі задоволення вимоги іпотекодержателя може здійснюватися за рахунок іншого майна боржника.
Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). 
Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). 
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанова Великої Палата Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 461/9578/15-ц). 
У постанові від 13 березня 2024 року у справі № 757/23249/17 Велика Палата Верховного Суду вкотре звернула увагу, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1952 до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц).
Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).
Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19).
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру на підставі судового рішення є не правовим наслідком такого рішення, а фактичною дією, вчиненою на підставі цього рішення; виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі. За відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 за провадженням № 12-127гс19). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають. При вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження.
Отже, ключовою обставиною для правильного застосування положень ч. 5 ст. 23 Закону № 898 у разі набуття особою права власності на іпотечне майно за умови, що на час набуття такого майна у Державному реєстрі прав на нерухоме майно була відсутня інформація про обтяження такого майна, є добросовісність набувача, який не знав і не міг знати про наявність іпотеки. Лише в такому разі особа набуває право власності на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень, а іпотекодержатель може задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна боржника.
Релевантними для оцінки добросовісності набувача є висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 14 липня 2020 року № 8-р/2020, відповідно до яких набувач предмета іпотеки не позбавлений можливості отримувати інформацію про обтяження майна іпотекою самостійно або за допомогою третіх осіб та здатний виявити розумну обачність, щоб убезпечити себе від негативних наслідків, пов`язаних із набуттям статусу іпотекодавця, у тому числі і тих, що можуть настати у разі невиконання основного зобов`язання. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті обставин цієї справи, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, спірна квартира за адресою: АДРЕСА_3 , з 25.07.2012 і дотепер обтяжена іпотекою на підставі договору іпотеки, реєстровий № 1060 від 25.07.2012. 
У зв`язку з укладенням між іпотекодержателем та іпотекодавцем договору про внесення змін до договору іпотеки 26.09.2014 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про припинення іпотеки та про припинення обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна щодо спірної квартири.
В подальшому цей договір визнано недійсним остаточним судовим рішенням, а саме постановою Верховного Суду України від 17 травня 2017 року, однак державну реєстрацію іпотеки повторно проведено лише 31 липня 2023 року, тобто через понад 6 років після ухвалення остаточного судового рішення, яким вирішено спір судовий спір у справі № 910/22664/15.
Таким чином, протягом періоду з 26.09.2014 до 31.07.2023, в тому числі станом на 11 серпня 2017 року (день набуття квартири ОСОБА_1 ) у державних реєстрах були відсутні відомості про зареєстровану іпотеку та обтяження нерухомого майна щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
Надаючи оцінку добросовісності дій ОСОБА_1 як покупця обтяженої іпотекою квартири, суд враховує, що він правомірно покладався на те, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості про права інших осіб на майно або їх обтяжень, зокрема іпотекою. 
Крім того, судом враховано, що на час набуття спірної квартири у власність ОСОБА_1 (11.08.2017), за відомостями державного реєстру іпотека та обтяження квартири вважалися припиненими близько трьох років (з 26.09.2014), що не давало покупцю підстав ставити під сумнів відсутність таких обмежень, здійснювати додаткові дії щодо з`ясування дійсності припинення іпотеки.
Щодо можливості ОСОБА_1 проявити розумну обачність, щоб убезпечити себе від набуття квартири, переданої в іпотеку, суд зазначає, що ані продавець за договором купівлі-продажу ( ОСОБА_3 ), ані попередній власник ( ОСОБА_5 ) не були учасниками справи № 910/22664/15, в якій вирішувався спір щодо квартири, що позбавляло ОСОБА_1 можливості дізнатися про цю справу на офіційному веб сайті Судової Влади України у розділі «Стан розгляду справ». 
Також ОСОБА_1 не мав об`єктивної можливості дізнатися про цей судовий спір в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскільки відомості про цей об`єкт нерухомого майна в текстах судових рішень не були розголошені згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про доступ до судових рішень».
Та обставина, що продавець ОСОБА_3 відчужила ОСОБА_1 квартиру через два місяці після набуття її у власність (придбала 14.06.2017, а продала 11.08.2017) не свідчить про недобросовісність позивача, враховуючи закріплене у ст. 319 ЦК України право власника розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Сам по собі продаж майна через незначний час після його придбання, за відсутності доказів того, що продавець та покупець були родинними чи будь-якими іншими відносинами, діяли нечесно, маючи протиправну домовленість, спрямовану на порушення прав третіх осіб тощо, не може свідчити про недобросовісність сторін договору купівлі-продажу.
Щодо вартості придбаної позивачем квартири, яку відповідач вважає істотно нижчою за ринкову, то суд зазначає, що відповідно до принципу свободи договору (ст. 6, 627 ЦК України) сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом враховано, що згідно п. 3 договору купівлі-продажу ціна продажу склала 705000,00 грн. При цьому, у 7 договору зазначено, що ринкова вартість квартири становить 703986 грн та була встановлена згідно звіту про оцінку майна , ідентифікатор за базою ФДМУ №2074039_10082017_RT-170810-26, виготовленого ФОП ОСОБА_8 10.08.2017.
Зазначене дає підстави стверджувати, що продаж квартири здійснено за її ринковою вартістю, доказів протилежного відповідачем не надано, а його доводи в цій частині, всупереч вимогам ч. 6 ст. 81 ЦПК України, ґрунтуються на припущеннях.
Таким чином, суд приходить до висновку, що на час придбання спірної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 добросовісно покладалася на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження, а саме щодо відсутності іпотеки та обтяжень квартири, тобто не знав і не міг знати про існування таких прав чи обтяжень, відтак набув право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. 
Щодо належного способу захисту прав позивача.
У частині першій статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способі захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (пункт 1 частини 2 статті 16 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3)).
Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (пункт 6.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).
Окрім наведеного, у постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про те, що для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема, у таких випадках:
– кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку;
– особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником) (пункт 57);
– спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права (пункт 58);
– застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите (пункт 64).
За обставинами цієї справи ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» як іпотекодержатель квартири має об`єктивну можливість відповідно до Закону України «Про іпотеку» без звернення до суду з відповідним позовом звернути стягнення на належну позивачу квартиру. ОСОБА_1 , який не є боржником відповідача і не є іпотекодавцем, не може захистити свої право у межах судового розгляду про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював. Інші способи захисту його прав, окрім як відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, ОСОБА_1 не доступні, з огляду на відсутність судового спору, ініційованого кредитором. 
З урахуванням викладеного, обраний позивачем спосіб захисту права шляхом визнання відсутнім права іпотекодержателя є належним та зможе усунути правову невизначеність у спірних правовідносинах. 
Крім того, у зв`язку з визнання відсутнім права іпотекодержателя на предмет іпотеки, з метою усунення позивачу перешкод у розпорядженні квартирою, ефективним способом захисту прав ОСОБА_1 є також скасування в державних реєстрів записів про іпотеку, оскільки інший спосіб призвів би до формального невиконання судового акту, що суперечить ст.6 Конвенції, яка гарантує право на ефективний судовий захист, а також принципам верховенства права та наведеним вище правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду, відповідно до яких добросовісний набувач, за відсутності в реєстрі даних про обтяження, набуває майно вільним від таких обтяжень.
Заявлений позивачем спосіб захисту шляхом визнання його права власності на квартиру, яка вільна від обтяжень іпотекою, є неналежним способом захисту, оскільки такі обставини лише встановлюються судом під час розгляду справи по суті як підстава для захисту права, проте не є самостійним способом захисту права, який підлягає виконанню.
З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги частково, а саме визнає відсутнім у ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» права іпотекодержателя щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та скасовує державну реєстрацію поновлення іпотеки щодо квартири, тоді як у задоволенні позовних вимог про визнання його права власності на квартиру, яка вільна від обтяжень іпотекою відмовляє у зв`язку з неналежним способом захисту права.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням двох позовних вимог немайнового характеру, суд стягує з ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» на користь позивача сплачений за цими вимогами судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст. 2, 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 131, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» про визнання права власності, визнання відсутнім права іпотекодержателя, скасування державної реєстрації поновлення реєстраційної дії – задовольнити частково.
Визнати відсутнім право іпотекодержателя ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» (код ЄДРПОУ 42682150, адреса: 01601, м. Київ, пл. Спортивна, 1А) на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яке виникло на підставі договору про відступлення (купівлю продаж) права вимоги, виданого 13.11.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Софронюк С.М.
Скасувати державну реєстрацію поновлення реєстраційної дії іпотеки номер запису 1074254 від 25.07.2012 відносно квартири АДРЕСА_1 , проведеної 25.07.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Юрієм Назіровичем, індексний номер рішення: 68597871.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» (код ЄДРПОУ 42682150, адреса: 01601, м. Київ, пл. Спортивна, 1А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_12 ) судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 17 квітня 2026 року.

Суддя         І.П. Латка