ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

31 березня 2026 року 	м.Суми	

Справа №591/7975/24 
Номер провадження 22-ц/816/120/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Сізова Д. В. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М. 

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Маховиком Романом Васильовичем, 
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 вересня 2024 року у складі судді Ніколаєнко О.О., ухваленого в м. Суми, повне судове рішення складено 20 вересня 2024 року, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника – адвоката Верем’юка Д.А., звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 вересня 2006 року між ним та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що кожен з них живе своїм життям, спільного побуту та бюджету не ведуть. Спілкування між позивачем та відповідачем відбувається у напруженій обстановці та стосується питань виховання та утримання дітей. Позивач впевнений у тому, що подальше спільне сімейне життя з відповідачем неможливе, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між позивачем та відповідачем.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. 
Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16 вересня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 1831. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє через свого представника – адвоката Маховика Р.В., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що розгляд справи проведено без повідомлення позивачки, вона не отримувала копії позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі, що позбавило її можливості прийняти участь у розгляді справи, подати відзив на позовну заяву та клопотання про примирення. Наголошує на тому, що відповідачка тривалий час проживає за кордоном, про що достеменно обізнаний відповідач, але суду про дану обставину не повідомив. 
Позивачем, у встановлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що з 16 вересня 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. 
Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і дана обставина не оспорюється сторонами у справі.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що шлюбні відносини між сторонам припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаємопорозуміння, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
При зверненні до суду з даним позовом позивач зазначав, що спільне життя з відповідачем не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені. Вважає, що подальше збереження сім`ї є неможливим. 
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявності підстав для його розірвання.
Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, покладення в ухваленому рішенні обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення, не можна визнати законним та обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 24, 55, 56 СК України.
Заявник апеляційної скарги не наводить аргументів про можливість збереження сім`ї, а доводи зводяться лише до порушення місцевим судом норм процесуального права щодо неналежного повідомлення її про розгляд справи. 
Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.
З матеріалів справи вбачається, що зареєстрованою адресою проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (а.с. 21). 
Копія позовної заяви з додатками та ухвала про відкриття провадження була надіслана судом рекомендованим листом з повідомленням 20 серпня 2024 року за адресою її реєстрації (а.с.24).
28 серпня 2024 року поштове відправлення повернулося до суду з відміткою про причини повернення – адресат відсутній за вказаною адресою, що в силу ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомлення сторони про розгляд судової справи (а.с. 25). 
Щодо доводів про не надання судом першої інстанції строків для примирення, то їх колегія суддів вважає також непереконливими. 
За змістом ст. ст. 111 СК України, ч. 7 ст. 240 ЦПК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. 
У справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Отже, примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. При категоричній незгоді позивача на примирення надання такого строку на примирення буде суперечити ст.24 СК України. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо.
При зверненні до суду з позовом, позивач наголошував на тому, що надання часу для примирення є недоцільним. Також, в доводах апеляційної скарги, відповідачка не зазначала, що вони з позивачем вживали заходи для примирення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до положень п. 4) ч. 6 ст. 19 ЦПК України вказана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 375, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Маховиком Романом Васильовичем, залишити без задоволення, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 вересня 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

Д. В. Сізов