Справа № 277/1518/25
РІШЕННЯ
іменем України

"12" березня 2026 р. селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Т.Г. Корсун, за участю секретаря судового засідання М.М. Сороки, за участю позивача - не з`явився, представника позивача – не з`явився, представника відповідача – не з`явився, представника третьої особи – Л.О. Діброви, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ємільчинської селищної ради Житомирської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління ДПС у Житомирській області, про припинення права власності, вилучення з реєстру, закриття розділу,
ВСТАНОВИВ:
До Ємільчинського районного суду Житомирської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Ємільчинської селищної ради Житомирської області про припинення права власності на нежитлову будівлю загальною площею 1868 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із знищенням 01 липня 2015 року, закриття розділу у ДРП, вилучення з реєстру даного об`єкту нерухомого майна.
Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що він є власником нежитлової будівлі загальною площею 1868 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1 , яка була знищена 01.07.2015.
Після придбання нежитлова будівля почала самозруйновуватись, тобто перебувала в незадовільному технічному стані, стала непридатною для експлуатації і використання, в силу чого існувала загроза обвалення несучих конструкцій.
Позивач прийняв рішення про знесення нежитлової будівлі, яка фактично перебувала в аварійному стані і була непридатною для використання за призначенням. ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Галицька птиця», які вивезли рештки будівлі (будівельні матеріали), так як будівля фактично була вже знищена, що підтверджується довідкою №21/11 від 21.11.2025. Таким чином, 01 липня 2015 року нежитлова будівля була повністю знищена (знесена) ОСОБА_1 у зв`язку з фактичним руйнуванням.
Проте, позивачу як власнику цієї будівлі, нараховується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 06 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС у Житомирській області із заявою, в якій просив зняти нарахування по податку на нерухоме майно за 2019-2024 року у зв`язку зі знищенням будівлі, на що отримав відповідь ГУ ДПС у Житомирській області, згідно якої обчислення податку відбувається на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі відповідних документів платника податків, та рекомендовано звернутись до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса для внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо знищення/знесення нежитлової будівлі.
28 липня 2025 року позивач звернувся із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Ємільчинської селищної ради Житомирської області щодо припинення права власності на будівлю у зв`язку з її знищенням, який прийняв рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №80157357 від 31.07.2025. Відмова обґрунтована тим, що наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме – податкова застава. 
Позивач вказує, що станом на 15 серпня 2025 року, відповідно до інформації з АІС ДПСУ по ОСОБА_1 обліковується незаконна податкова заборгованість в сумі – 156234,78 грн, в зв`язку з чим податкова вимога ГУ ДПС від 21 липня 2021 року №0026330-1306-0607 та акт опису майна у податкову заставу №22/06-30-13-07 від 10 січня 2024 року є діючими. 
Таким чином, оскільки контролюючий орган продовжує нараховувати податки на нерухоме майно, а саме на знищену неіснуючу нежитлову будівлю, існує необхідність у припиненні права власності на цю будівлю у зв`язку з її знищенням 01 липня 2015 року. Припинення права власності на підставі рішення суду дозволить ініціювати питання відкликання/скасування податкових повідомлень-рішень, нарахованих за податковий період 2019-2024 років, протягом яких нежитлова будівля вже була знищена.
На підставі статей 346 та 349 ЦК України позивач просить припинити право власності на вказану будівлю.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (п.6 ч.1). Проте, відмова в державній реєстрації прав з цієї підстави не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч.4).
Таким чином, позивач просить суд припинити право власності на нежитлову будівлю загальною площею 1868 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із знищенням 01 липня 2015 року, закрити розділ у ДРП, вилучити з реєстру даного об`єкту нерухомого майна.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що Ємільчинська селищна рада визнає позовні вимоги частково, зокрема щодо припинення права власності на нежитлову будівлю. Однак, посилання позивача на той факт, що нежитлова будівля була знищена 01.07.2015 не є підставою для того, щоб вважати моментом припинення права власності на дане майно є момент знищення об`єкта нерухомого майна саме 01.07.2015. Так, відповідач вказує, що можливо демонтаж і був здійснений 01.07.2015, однак власник не зафіксував цей факт належним документом протягом 2015-2025 років. Тобто протягом цього часу будівля існувала, що давало можливість власнику вчиняти дії щодо користування даним нерухомим майном (в тому числі реконструкцію, нове будівництво).
Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з п. 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, для державної реєстрації припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт будівництва у зв`язку з його знищенням подаються: заява власника (співвласників) закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»; документ, що посвідчує право власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такий документ відсутній у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням). Державна реєстрація припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням проводиться за наявності відомостей про факт знищення, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
Відповідач наголошує на тому, що моментом припинення права власності буде вважатися дата здійснення державним реєстратором певних дій відносно зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Крім того, Ємільчинська селищна рада вказує, що у зв`язку з тим, що на об`єкт нерухомого майна зареєстроване обтяження, а саме податкова застава, при вирішенні питання щодо закриття розділу у ДРП необхідно вирішити питання щодо скасування/анулювання обтяження, а саме податкової застави. Тому, відповідач просить суд в частині задоволення позовних вимог щодо закриття розділу в ДРП вирішити питання щодо скасування/анулювання обтяження.
Третя особа подала пояснення на позовну заяву, де зазначила, що станом на 29.12.2025 у платника рахується податкова заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яка є узгодженою, в розмірі 253992,26 грн. Дана заборгованість не сплачена, податкова вимога не погашена, тому зареєстровано обтяження у вигляді податкової застави на нерухоме майно. Крім того, Головне управління ДПС у Житомирській області вказує, що позивачем не надано доказів порушення його прав третьою особою, тому просить суд відмовити в задоволенні позову.
Ухвалою суду від 26.11.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 23.12.2025 до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Головне управління ДПС у Житомирській області, підготовче засідання відкладено на 15.01.2026.
Ухвалою суду від 15.01.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 12.02.2026.
У судовому засідання 12.02.2026 протокольною ухвалою суд відклав розгляд справи на 03.03.2026.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, вказав, що факт знищення можливо встановити лише з моменту подачі заяви до реєстратора. Демонтаж будівлі можливо і відбувся 01.07.2015, однак це не спростовує наявність права власності до цього часу. Факт припинення права власності не є тотожним факту знищення будівлі. Тому, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову.
Представник третьої особи проти позову заперечив, вказав, що позивач є платником податків, у нього наявний податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який є узгодженим. Підстави для зняття податкової застави відсутні. Таким чином, представник третьої особи просив суд відмовити в задоволенні позову.
У судовому засіданні 03.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення і проголошення судового рішення на 12.03.2026.
У судовому засіданні 12.03.2026 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі, загальною площею 1868 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с.9).
Зазначена нежитлова будівля належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченому державним нотаріусом Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської області Піскуном С.М. від 18 серпня 2009 року, зареєстрованому в реєстрі за №1805 (а.с.8).
Згідно даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що за реєстраційним номером майна: 21642243; Об?єкт речових прав: закінчений будівництвом об?єкт; Тип об?єкта: будівля, нежитлова будівля; Загальна площа (кв.м): 1868; Адреса: АДРЕСА_1 ; Номер запису про обтяження: 53317816; Дата, 09:29:36; Документи, подані для державної реєстрації: акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, серія та номер: 22/06-30-13-07, виданий 10.01.2024, видавник: ГУ ДПС у Житомирській області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 71144655 від 16.01.2024 16:31:22, державний реєстратор Гопанчук Наталія Олександрівна, Виконавчий комітет Звягельської міської ради Житомирської області, Житомирська обл.; Вид обтяження: податкова застава; можливість відчуження: заборонено відчужувати. 
Відповідно до довідки №208, виданої Середівським старостинським округом Ємільчинської селищної ради Житомирської області від 21.11.2025, ОСОБА_1 01 липня 2015 року зніс належні йому на праві власності нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).
Згідно з довідкою №69 від 28.05.2025, виданою КП «Звягельське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, встановлено, що нежитлова будівля, розташована по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , загальною площею 1868,0 кв.м., знищена (а.с.9 зворотній бік).
Відповідно до Висновку про знищення/знесення майна за реєстраційним номером DT01:1615-2983-8724-9001, створеним 27.05.2025 та виданим КП «Звягельське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, будівля (с. Заровенка, вул. Скидана, 19 А) знищена від старості від 01.07.2015 (а.с.10).
Позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Ємільчинської селищної ради Житомирської області з заявою про припинення права власності на будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з її знищенням, на що отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №80157357 від 31.07.2025 на підставі наявності обтяження, а саме податкової застави (а.с.13 зворотній бік).
Тому, позивач звернувся до суду з позовом про припинення права власності на будівлю. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 цього кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частинами 1 та 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється, зокрема, у разі знищення майна.
Згідно зі статтею 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення.
Тлумачення змісту статті 349 ЦК України свідчить, що умовою припинення права власності згідно з цією статтею, є наявність встановленого факту знищення майна під яким слід розуміти такий вплив на нього, в результаті якого об`єкт права власності припиняє своє існування.
Положення статті 349 ЦК України щодо умов припинення права власності на знищене нерухоме майно є чіткими, зрозумілими та однозначними, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування.
Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Перелік документів, на підставі яких можна встановити факт знищення майна, не є вичерпним (постанова Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 04/5026/803/2012).
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду від 17 січня 2019 року (справа №708/254/18) умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статті 349 Кодексу є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 334/16303/15, від 25.09.2019 у справі №272/62/15-ц, від 06.11.2019 року у справі №758/1485/15-ц.
У постанові Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 907/710/17 зазначено, що власник має право за своєю волею визначати фактичну та юридичну долю речі. Одним із видів визначення такої фактичної та юридичної долі речі є знищення майна, тобто обставина, яка припиняє існування у подальшому конкретного об`єкта права власності.
Отже, враховуючи підтверджуючий наведеними доказами факт знищення нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , належної на праві власності позивачу, припинити це право за заявою власника є неможливим, суд приходить до висновку про задоволення позову та відповідно припинення права власності позивача на нежитлову будівлю у зв`язку з його знищенням згідно зі ст. 349 ЦК України.
При цьому, суд зазначає, що за загальним правилом право власності на майно припиняється в момент його знищення, проте на майно, права на яке підлягають державній реєстрації (наприклад, об`єкти нерухомості (стаття 181 ЦК України)), таке право припиняється з моменту внесення відповідним органом за заявою власника змін до державного реєстру.
Процедура державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва врегульована Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Тобто, державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.
Запис в реєстрі не являється документом, який встановлює факт знищення майна, а вноситься державним реєстратором на підставі поданих йому документів, які свідчать про знищення майна, за заявою власника майна.
Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, проводиться зокрема на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
За змістом п. 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, для державної реєстрації припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт будівництва у зв`язку з його знищенням подаються заява власника (співвласників) закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»; документ, що посвідчує право власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такий документ відсутній у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією із підстав для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.
Разом з тим, у відповідності до ч. 4 вказаної статті 24 Закону відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини 4 ст. 24 Закону).
З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині припинення права власності позивача на знищену будівлю, і таке право підлягає державній реєстрації на підставі рішення суду, то підстави для задоволення позовних вимог про закриття розділу у Державному реєстрі прав та вилучення з реєстру даного об`єкту нерухомого майна – відсутні, оскільки достатнім, належним та ефективним способом захисту конкретного порушеного або оспорюваного права та інтересу позивача є саме припинення права власності на спірну будівлю.
Крім того, відповідно до п. 46 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011, зміни до записів Державного реєстру прав, записи про скасування державної реєстрації прав, записи про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав вносяться до Державного реєстру прав та записи Державного реєстру прав скасовуються виключно на підставі рішення державного реєстратора.
Оскільки позивачем було доведено належними та допустимими доказами факт знищення майна, а позивач самостійно не може зареєструвати припинення права власності на нерухоме майно, а тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині припинення права власності на вказане майно.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.
Зважаючи на предмет спору, суд не надає оцінки доводам та запереченням сторін щодо нарахованих податкових зобов`язань позивача по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, правомірності податкової вимоги та акту опису майна у податкову заставу.
Оскільки позивач просив судові витрати покласти на нього, тому судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273. 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Ємільчинської селищної ради Житомирської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління ДПС у Житомирській області, про припинення права власності, вилучення з реєстру, закриття розділу – задовольнити частково.
Припинити право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю загальною площею 1868 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із знищенням.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач – Ємільчинська селищна рада Житомирської області (вул. Соборна, 18А, селище Ємільчине, Звягельський район, Житомирська область; код ЄДРПОУ 04347605)
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Головне управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир; код ЄДРПОУ ВП 44096781)

Повне рішення складено 23 березня 2026 року

Суддя	  	Т.  Г.  Корсун