ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/8287/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року (суддя Семененко Марина Олександрівна) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 07.08.2025 № 923270194009 щодо відмови в поновленні виплати пенсії за віком, починаючи з моменту звільнення з роботи, а саме з 01.09.2023; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити виплату та виплатити пенсію ОСОБА_1 , починаючи з моменту звільнення з роботи, а саме з 01.09.2023.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 923270194009 від 07.08.2025 щодо відмови в поновленні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за вислугу років, починаючи з 01.09.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, починаючи з 01.09.2023. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційні скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, з 28.07.2010 позивачу було призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону № 1788-XII. 
ОСОБА_1 з 01.12.2010 призупинено виплату пенсії у зв`язку з працевлаштуванням за посадою, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Позивач 31.07.2025 звернулась до Пенсійного фонду України з заявою про призначення/перерахунок пенсії, а саме, продовження виплати пенсії.
За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення від 07.08.2025 № 923270194009 про відмову в перерахунку пенсії подовження виплати.
У вказаному рішенні зазначено, що оскільки, відповідно до електронної пенсійної справи, ОСОБА_1 припинено виплату пенсії за вислугу років з 01.12.2010, причиною блокування (11 - працює по спеціальності, за яку призначена пенсія за вислугу років), а також відсутня інформація щодо отримання/неотримання пенсії від Російської Федерації, прийнято рішення відмовити у проведенні перерахунку пенсії.
Незгода з такими діями органу ПФУ стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, якою визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.
Статтею 1 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було призначено пенсію за вислугу на підставі Закону № 1788-XII, проте позивач продовжила працювати на роботі, яка дає право на таку пенсію.
За приписами частини 2 статті 7 Закону № 1788-XII пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Згідно з п. 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи. 
Згідно з пунктом 2.5 Порядку № 22-1 у разі працевлаштування / звільнення особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів з дня працевлаштування / звільнення надається органу, що призначає пенсію, заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3), та за відсутності в органу, що призначає пенсію, документів, які підтверджують факт працевлаштування / звільнення, документи, які підтверджують, що особа працює/ не працює, зазначені у пункті 2.21 цього розділу.
Відповідно до пункту 2.21 Порядку документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), є: копія наказу (розпорядження) про звільнення з роботи, трудова книжка або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, індивідуальні відомості про застраховану особу, що додаються органом, що призначає пенсію, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними. У разі відсутності у зареєстрованої (взятої на облік) внутрішньо переміщеної особи документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), факт звільнення з роботи встановлюється на підставі особистої заяви із зазначенням дати, з якої особа не працює, та поясненням обставин, у зв`язку з якими неможливо внести запис у трудову книжку чи надати оригінал трудової книжки, копію наказу (розпорядження) про звільнення.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що поновленню виплати пенсії передує звернення пенсіонера до пенсійного органу з відповідною заявою з наданням необхідних документів, які підтверджують факт звільнення з роботи. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивач подала заяву про поновлення пенсії 31.07.2025, до якої, крім іншого, додала копію трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1984.
У свою чергу рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 07.08.2025 № 923270194009, яким відмовлено у поновленні пенсії, не містить належних обґрунтувань, які свідчать про відсутність правових підстав для поновлення виплати пенсії. Відповідач лише послався на відсутність інформації щодо отримання/неотримання пенсії від російської федерації. 
Натомість, як вірно зауважив суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази, що позивач проживала на територіях активних бойових дій або тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, включених до відповідного переліку. 
Не містить належних обґрунтувань в цій частині і подана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області апеляційна скарга.
Разом з цим поза увагою суду першої інстанції залишились норми чинного законодавства, які визначають, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
Тобто, для поновлення нарахування та виплати призначеної пенсії мають бути дотримані такі умови: припинення обставин, за яких було зупинено пенсію; повідомлення особою протягом 10 днів з дня настання таких обставин пенсійний орган.
Згідно з обставинами цієї справи, відповідач був повідомлений про звільнення ОСОБА_1 лише 31.07.2025, а відтак саме з цього періоду у УПФУ виникає обов`язок з поновлення виплати пенсії.
При цьому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції в частині дати поновлення та виплати пенсії, з 01.09.2023. 
Обґрунтовуючи рішення в цій частині, суд першої інстанції вказав, що позивач після звільнення з роботи, яка дає право на отримання пенсії за вислугу років, не повідомляла відповідача про вказані обставини, разом із тим, звернулась із заявою про поновлення виплати відповідного виду пенсії 31.07.2025, тобто в межах трирічного строку, встановленого статтею 46 Закону № 1058-VI, а тому має право на одержання пенсійних виплат за весь період з дня виникнення відповідного права, тобто з 01.09.2023.
Суд апеляційної інстанції, у свою чергу, звертає увагу, що відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до статті 87 Закону № 1788-XII, нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що положення статті 87 Закону № 1788-ХІ та статті 46 Закону №1058-ІV (щодо неможливості обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. 

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року в адміністративній справі № 280/8287/25 змінити в частині дати поновлення та виплати пенсії з « 01.09.2023» на « 31.07.2025».
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 19 березня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 19 березня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров 

суддя Т.І. Ясенова