ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/209/26 Справа № 190/2106/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Фирса Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 березня 2026 року Кривий Ріг 
17.03.2026р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та апеляційну скаргу на постанову Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2026р., якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу,-
в с т а н о в и л а : 

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постанову суду першої інстанції оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та у зв`язку із поданням апеляційної скарги за межами строку на апеляційне оскарження заявлено клопотання про поновлення вказаного строку.
В обґрунтування вказаного клопотання ОСОБА_1 вказав, що він не був присутнім у судовому засіданні, у призначений в протоколі час, а саме 25.09.2025р. судове засідання не відбулося, він не був повідомлений про наступну дату судового засідання, яке відбулося 10.10.2025р., оскаржувану ухвалу не отримував, прохав строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поновити.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення справу призначено до розгляду в суду першої інстанції на 25.09.2025р., проте справа надійшла до суду лише 30.09.2025р., смс-повідомлення суду про дату, час та місце судового розгляд ОСОБА_1 не було доставлено.
Суд апеляційної інстанції вражає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущено з поважних причин та такий строк підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 :
- вказав, що 10.09.2025р. вночі у нього виникла потреба керування транспортним засобом для відвідування лікарні, його було зупинено працівниками поліції, та після перевірки відомостей про його особу, вранці наступного дня, 11.09.2025р. щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП;
- вказує, що довідка про наявність постанови про вчинення ним правопорушення щодо факту керування транспортним засобом не підписана та йому не відомо про її існування, та є копією, яка не може бути прийнята як доказ у справі;
- зазначає, що телефон мобільного телефону, вказаний у протоколі йому не належить, проте працівники поліції повідомили, що він буде викликатися до судового засідання поштовим відправленням, та таким чином судом першої інстанції не було дотримано вимог ст. 268 КУпАП;
- вказує, що працівниками поліції не було додано до матеріалів справи відеозапис факту керування ним транспортним засобом, на якому зафіксовано обставини його зупинки, та вважає, що діяв у стані крайньої необхідності;
- вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 245 КУпАП щодо повноти та всебічності судового розгляду, тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Про дату, час та місце судового розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 повідомлений належним чином, до судового засідання не прибув, причини своєї неявки не повідомив, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для розгляду апеляційної скарги за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.
Належність повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду судом апеляційної інстанції підтверджується доставкою повідомлення до особистого електронного кабінету про призначення судового розгляду на 17.03.2026р о 09:15год.
Суд апеляційної інстанції також наголошує, відповідно до рішення ЄСПЛ від 08.11.2005р. у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 ЄКПЛ, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. 

Також суд апеляційної інстанції наголошує, що особа, задіяна у судовій справі, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо її, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

З наведених вище підстав, суд першої інстанції не вбачає також порушеннь судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП під час розгляду справи по суті, за таких підстав.
Як особисто наголосив в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , він прибув до суду першої інстанції, де йому не повідомили, що судовий розгляд не відбудеться, та про наступне засідання він буде повідомлений додатково.
При цьому  ОСОБА_1 не повідомив суду, що мобільний телефон, який вказаний у протоколі, та який нібито йому не належить, зазначений не вірно та не повідомив дійсні засоби зв`язку. 
Також такі засоби зв`язку не вказані і в апеляційній сказі ОСОБА_1 , проте відсутність у сучасний час у особи мобільного телефону є сумнівним явищем. 
Отже у такий спосіб, ОСОБА_1 не проявив особистої старанності при захисті своїх інтересів у судовому провадженні, у якому він особисто задіяний.
Слід наголосити, що про дату розгляду справи, а саме 30.09.2025р. ОСОБА_1 дізнався з офіційного веб-сайту суду, тобто користування Інтернет джерелами є для нього доступними, та отримання відповідної інформації про стан справи про адміністративне правопорушення щодо нього також є доступним.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 11.09.2025р. о 11 год. 13 хвл. ОСОБА_1 по вул. Поштова в м. П`ятихатки Кам`янського району Дніпропетровської області, повторно протягом року, керував автомобілем марки «ВАЗ 2107», днз НОМЕР_1 , не маючи при цьому посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а ПДР України. 
В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП суд першої інстанції поклав:
- протокол про адміністративне правопорушення, який складений уповноваженою особою та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;
- письмові пояснення ОСОБА_1 ;
- постанову від 03.12.2024р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Суд першої інстанції після дослідження та оцінки сукупності доказів у справі дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у повторному протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 2 – 4  ст. 126 КУпАП, тобто у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена в судовому засіданні. 

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Таким чином доводи апеляційної скарги, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 245 КУпАП щодо повноти та всебічності судового розгляду є необґрунтованими. 

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що 10.09.2025р. вночі у нього виникла потреба керування транспортним засобом для відвідування лікарні, його було зупинено працівниками поліції, та після перевірки відомостей про його особу, вранці наступного дня, 11.09.2025р. щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, та він вважає, що діяв у стані крайньої необхідності суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки як було наголошено в апеляційні скарзі, керування транспортним засобом було пов`язано із необхідністю відвідування лікарні.
Проте, як в матеріалах справи, так і безпосередньо до апеляційної скарги не було додано відомостей про відвідування медичного закладу, як ОСОБА_1 , так і його дружиною.
Таким чином доводи про перебування ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги, що довідка про наявність постанови про вчинення ним правопорушення щодо факту керування транспортним засобом не підписана та йому не відомо про її існування, та є копією, яка не може бути прийнята як доказ у справі, є також неспроможними, оскільки наведена довідка відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, та відображені у ній відомості не спростовані апелянтом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що телефон мобільного телефону, вказаний у протоколі йому не належить, проте працівники поліції повідомили, що він буде викликатися до судового засідання поштовим відправленням, та таким чином судом першої інстанції не було дотримано вимог ст. 268 КУпАП, є також неслушними з підстав, викладених вище.
Суд апеляційної інстанції, щодо невідповідної процесуальної поведінки ОСОБА_1 , наголосив, що вона не відповідає принципу старанності при захисті своїх інтересів. 

Доводи апеляційної скарги, що працівниками поліції не було додано до матеріалів справи відеозапис факту керування ним транспортним засобом, на якому зафіксовано обставини його зупинки, також не мають під собою підґрунтя, оскілки чинний КУпАП при складанні матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП не вимагає обов`язкового доручення до справи матеріалів відеозапису. 

Таким чином доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП є безпідставними та не підлягають задоволенню, постанова суду першої інстанції є законним та обґрунтованим судовим рішенням.

Проте, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог КУпАП та адміністративне стягнення у виді штрафу визначив у фіксованій грошовій сумі - у розмірі 40800грн., що в свою чергу суперечить вимогам санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка передбачає накладення стягнення на винувату особу у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції з підстав викладених вище підлягає скасуванню в частині накладення стягнення із прийняттям нової постанови з урахуванням вимог ч. 6 ст. 38 КУпАП. 

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу задовольнити, строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поновити. 

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу задовольнити частково. 

Постанову Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу скасувати в частині накладення адміністративного стягнення.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 6 ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя