Справа № 357/18975/25
Провадження № 2-о/357/60/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

13 лютого 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Орєхов О. І. ,
присяжних – Бездітної Т.В., Бровко Н.І., 
при секретарі – Кича М. В.,
представника заявника – ОСОБА_1 ,
представника заінтересованої особи ОСОБА_2 – ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою, 

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2025 року ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи:Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , обґрунтовуючи наступним.
ОСОБА_4 є сином військовослужбовця ОСОБА_6 , який з 22.07.2024 вважається таким, що пропав безвісти під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Іванівське, Бахмутськогорайону Донецької області внаслідок ворожого мінометного обстрілу. Оскільки вже понад рік відсутні будь-які відомості щодо місцеперебування військовослужбовця, його син ОСОБА_4 змушений звернутись до суду із заявою про оголошення його батька померлим. 
19.06.2024 старшину ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця-снайпера 2 штурмового відділення 3 штурмового взводу і штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. 
Зазначене підтверджується: витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №173 від 19.06.2024. 
В період з 19.06.2024 по 22.07.2024 головний сержант ОСОБА_6 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Костянтинівка Донецької області. 
Зазначене підтверджується: довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №5025 від 12.08.2024.
23.07.2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 було сповіщено членів сім`ї ОСОБА_6 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області головний сержант ОСОБА_6 зник безвісти.
Зазначене підтверджується: сповіщенням сім`ї (близьких родичів) від 23.07.2024 №6/ОМР/1178. 
23.07.2024 року, після того, як членів сім`ї ОСОБА_6 було проінформовано, що військовослужбовець зник безвісти, вони звернулись до правоохоронних із заявою в якій зазначили відомі їм обставини та вказали про необхідність відкриття кримінального провадження за фактом зникнення військовослужбовця. 
Ним, як представником Заявника, було скеровано адвокатський запит в СУ ГУНП в Донецькій області задля отримання інформації про актуальний стан кримінального провадження. Відповідь на адвокатський запит буде долучена до матеріалів справи, як тільки буде отримана від уповноваженого органу. 
Станом на дату звернення із даною заявою до суду ОСОБА_6 обліковується на сайті МВС, як особа, яка зникла безвісти 22.07.2024 в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області.
Зазначене підтверджується: витяг із сайту МВС станом на 19.11.2025 за пошуковим запитом зниклих безвісти осіб. 
Згідно з даних з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави агресора будь-яка інформація про перебування ОСОБА_6 у полоні - відсутня. 
Зазначене підтверджується: листом ДП “Український національний центр розбудови миру” Тимчасово окупованих територій України Міністерства з питань реінтеграції №08-11/25700 від 19.12.2024.
Тобто на даний час також відсутні будь-які відомості про те, що військовослужбовець ОСОБА_6 живий, перебуває у полоні, знаходиться на непідконтрольній території з інших причин, виїхав за межі України або він переховується від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. 
Також за фактом зникнення безвісти 22.07.2024 військовослужбовця ОСОБА_6 , комісія з службових розслідувань у військовій частині НОМЕР_1 провела службове розслідування, де були встановлені наступні обставини. 
“... 22.07.2024 в проміжок часу з 05:15 по 05:25 під час переміщення особового складу НОМЕР_2 штурмового батальйону в районі Іванівське Донецької області ворог здійснив мінометний обстріл з напрямку Бахмут, внаслідок чого безвісти зник головний сержант ОСОБА_6 , який виконував бойове завдання на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 №307/1692дск від 08.07.2024. 
Проведені пошукові заходи, направлені на встановлення місця знаходження головного сержанта ОСОБА_6 позитивного результату не дали та інформації щодо потрапляння останнього до полону, лікарні чи моргу не отримано, як і серед поранених військовослужбовців не виявлено. 
Проведення пошукових заходів ускладняються постійними артилерійськими обстрілами та застосуванням противником дронів типу FPV, які уражують позиції в районі ведення бойових дій, однак пошуки головного сержанта ОСОБА_6 продовжуються.
Під час виконання бойового завдання головний сержант ОСОБА_6 перебував у засобах захисту - бронежилеті, кевларовому шоломі та мав індивідуальну аптечку. 
Із військовослужбовцями, які були задіяні до виконання вищевказаного бойового завдання проводилися бесіди щодо умов несення військової служби та їх обов`язків, при цьому головний сержант ОСОБА_6 умислу щодо вчинення самовільного залишення місця несення служби чи дезертирства не висловлював.
Орієнтовне місце зникнення безвісти головного сержанта ОСОБА_6 : НОМЕР_3 . В ході з`ясування обставин встановлено, що головний сержант ОСОБА_6 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 червня 2024 року №173 прибув до району виконання бойових завдань. Відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 №307/1692дск від 08 липня 2024 року головний сержант ОСОБА_6 виконував бойове завдання в районі ІванківськеДонецької області. Факт зникнення безвісти головного сержанта ОСОБА_6 також підтверджується витягом з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 №118т від 26 липня 2024 року, подія за 22 липня 2024 року ...”. 
Отож, за підсумками службового розслідування встановлено, що головний сержант ОСОБА_6 вважається таким, що зник безвісти 22.07.2024 у районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 
Зазначене підтверджується: актом службового розслідування військової частини № НОМЕР_4 ; наказом командира військової частини № НОМЕР_5 від 22.07.2024 “Про призначення службового розслідування у зв`язку із ймовірним зникненням безвісті головного сержанта ОСОБА_6 ”; наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №4681 від 30.07.2024 “Про результати проведення службового розслідування у зв`язку із зникненням безвісті головного сержанта ОСОБА_6 ”.
Зауважують і те, що із матеріалів, які лягли в основу службового розслідування прослідковується, що доказами зникнення безвісти головного сержанта ОСОБА_6 є: копія рапорту лейтенанта ОСОБА_7 , тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2024; пояснення лейтенанта ОСОБА_7 , тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2024; пояснення лейтенанта медичної служби ОСОБА_8 , начальника медичного пункту і штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2024; пояснення сержанта ОСОБА_9 , старшого бойового медика 1 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2024; пояснення сержанта ОСОБА_10 , головного сержанта 1 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2024;витяг з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 №118т від 26.07.2024, подія за 22.07.2024; копія доповіді про зникнення безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 головного сержанта ОСОБА_6 від 22.0.7.2024 року за вих. №22503. 22.07.2024 головного сержанта ОСОБА_6 знято з продовольчого забезпечення в районі виконання бойових завдань, припинено нарахування грошового забезпечення у зв`язку з тим, що він вважається таким, що зник безвісти 22.07.2024. 
Зазначене підтверджується: витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2024 за №206. 
Вважає, що вищезазначена інформація, яка лягла в основу службового розслідування свідчить про те, що є велика ймовірність того, що головний сержант ОСОБА_6 загинув. Крім цього, дані обставини дають можливість зробити вірогідне припущення про загибель військовослужбовця, за обставин, які з високою ймовірністю загрожували йому смертю саме у зв`язку з воєнними діями. 
Тож, з огляду на те, що ОСОБА_6 пропав безвісти 22.07.2024 року за обставин, які загрожували йому смертю, внаслідок виконання ним бойових завдань із здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України у складі військової частини НОМЕР_1 в районі ведення бойових дій в районі населеного пункту Іванівське Донецької області, а дії щодо його розшуку виявились безрезультатними у ОСОБА_4 , як сина військовослужбовця, виникла необхідність звернутись до суду із заявою про оголошення його батька померлим.
Заява подається ОСОБА_4 з метою: державної реєстрації смерті його батька; прийняття спадщини; отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої у п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” та у ст.ст. 16, 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих майнових та немайнових прав Заявника, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
Тому, просив суд оголосити померлим ОСОБА_6 , громадянина України, жителя села Юрківка, Білоцерківського (Ставищенського) району, Київської області.Датою смерті ОСОБА_6 громадянина України, жителя села Юрківка, Білоцерківського (Ставищенського) району, Київської області вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місцем смерті ОСОБА_6 громадянина України, жителя села Юрківка, Білоцерківського (Ставищенського) району, Київської області вважати населений пункт Іванівське Бахмутського району Донецької області, Україна. Вважати, що загибель головного сержанта ОСОБА_6 , пов`язана із захистом Батьківщини та настала під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2025, головуючим суддею визначено суддю Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.
За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 187 ЦПК України ).
Ухвалою судді від 26 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою та призначено розгляд справи по суті у судове засідання на 17 грудня 2025 року. Вказаною ухвалою вирішено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження судом у складі судді та двох присяжних.
Протоколом попереднього відбору присяжних від 04.12.2025, попередньо відібрані присяжні Бездітна Т.В. та Бровко Н.І.
08.12.2025 за вх. № 71693 судом отримано від Військової частини НОМЕР_1 пояснення до судового засідання, в яких зазначають, що заява про оголошення військовослужбовця ОСОБА_6 померлим підлягає задоволенню після спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ( на території ) його ймовірної загибелі. Водночас, згідно наказу Міністерства розвитку громадян та територій України від 28.02.2025 за № 376, село ІванківськеБахмутської міської територіальної громади ( код UA14020010100058978 ) станом на сьогоднішній день є територією активних бойових дій.
11.12.2025 за вх. № 72850 судом отримано від Міністерства оборони України додаткові пояснення у справі звертали увагу, що оголошення особи померлою, здійснюється виплати одноразової грошової допомоги, а виплати грошового забезпечення, яке здійснюється членам сім`ї зниклого військовослужбовця припиняється. Тому, у разі не залучення у справу осіб, які мають право на призначення та отримання пільг та гарантій щодо зниклого безвісті військовослужбовця, їхні права будуть порушені. З огляду на це, у разі наявності у зниклого безвісти військовослужбовця інших членів сім`ї ( другого з подружжя, дітей тощо ), окрім Заявника – такі особи мають бути залучені до участі в справі в якості заінтересованих осіб. Просили врахувати пояснення і прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.
17.12.2025 за вх. № 73951 судом отримано від представника ОСОБА_2 – адвоката Коломієць Т.О. заперечення на заяву про оголошення фізичної особи померлою, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 не вважає, що її син ОСОБА_6 , справді загинув. В рамках кримінального провадження відсутня інформація про збіг ДНК-тесту з тіла загиблих, обмін якими відбувається періодично. Відповідно до Витягу з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими № 2025-83-3262 Координаційним штабом здійснюється пошук ОСОБА_6 . У рамках співпраці з координаційним штабом з питань поводження з військовополоненими, заінтересована особа ОСОБА_2 та ОСОБА_11 здійснили направлення листа до ОСОБА_6 . Згодом отримано повідомлення від працівників Координаційного штабу про те, що адресований ОСОБА_6 лист від родичів не повернувся назад, на відмінно від інших листів. З огляду на що існує обґрунтоване припущення, що такий лист дійшов до адресата. Тіла ОСОБА_6 , на даний час не знайдено, мертвим його ніхто не бачив, а тому заінтересована особа ОСОБА_2 категорично заперечує проти задоволення заяви про оголошення її сина померлим. Також, оголошенням померлим ОСОБА_6 зупинить та перешкодить його пошукам серед полонених, які проводить на разі Координаційний штаб по роботі з військовополоненими. Просила суд заяву ОСОБА_4 про оголошення померлим ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
17 грудня 2025 року розгляд справи було відкладено на 23.01.2026 за клопотанням представника заявника.
22.01.2026 за вх. № 4106 судом отримано від представника заявника ОСОБА_5 додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що оголошення ОСОБА_4 померлим саме за заявою його сина ОСОБА_4 не впливатиме на особисті чи майнові права заінтересованих осіб, зокрема його матері, сестри, що відповідно свідчить про відсутність спору про право ( див. постанова Київського апеляційного суду від 16.12.2025 у справі № 752/23004/24 ). Заявник абсолютно не погоджується із твердженнями ОСОБА_2 та, як рідний син, сподівається, що його батько живий, тому в межах даної справи не констатується факт беззаперечної загибелі ОСОБА_4 , лише робиться ймовірне припущення про факт загибелі, дана процедура передбачена ст. 46 ЦК України. З 22.07.2024 ( ймовірна дата загибелі ОСОБА_4 ) відсутні будь-які докази, які б свідчили, що він живий, перебуває в полоні тощо. Позиція ОСОБА_2 , що оголошення особи померлою в судовому порядку має наслідком припинення розшуку такої особи, то така позиція є абсолютно безпідставною та помилковою. Особи, які оголошені померлими в судовому порядку продовжують розшукуватись правоохоронними органами, органи та установи, які здійснюють розшук таких осіб продовжують вести активні дії щодо пошуку зниклих безвісти військовослужбовців у полоні. Звертає увагу, що згідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться ( велися ) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» на території села ІванківськеБахмутської міської територіальної громади: дата виникнення можливості бойових дій – 24.02.2022, а дата припинення можливості бойових дій – 18.02.2025. З 19.02.2025 села ІванківськеБахмутської міської територіальної громади є тимчасово окупованим ( код UA14020010100058978 згідно з Наказом № 376 ). З урахуванням правової позиції ВП ВС у справі № 755/11021/22 відлік 6-місячного строку для звернення до суду починає відліковуватись від 19.2.2025, оскільки населений пункт Іванівське Бахмутського району Донецької області є тимчасово окупованою територією з 19.02.2025, а отже активні бойові дії там не ведуться. Просив врахувати додаткові пояснення під час ухвалення судового рішення.
23.01.2026 за клопотанням представника заінтересованої особи Коломієць Т.О., розгляд справи було відкладено на 09.02.2026.
В судовому засіданні 09.02.2026 протокольною ухвалою поновлено строк для подачі доказів, задоволено клопотання представника заінтересованої особи Коломієць Т.О. та долучено до матеріалів справи документи: копію з журналу бойових дій № 118т від 26.07.2024; копію витягу з бойового розпорядження № 307/1692дск від 08.07.2024; копію рапорту № 52911 від 22.02.2024; копію пояснень ОСОБА_7 від 24.07.2024; копію пояснень ОСОБА_8 від 24.07.2024; копію пояснень ОСОБА_9 від 24.07.2024; копію пояснень ОСОБА_10 від 24.07.2024; копію доповіді № 22503 від 22.07.2024; копію військового квитка серії НОМЕР_6 від 04.05.2024; витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по строковій частині ) № 173 від 19.06.2024, а також лист слідчого управління ГУНП в Донецькій області від 29.01.2026.
В судовому засіданні 09.02.2026 представник заявника ОСОБА_1 підтримала заяву ОСОБА_4 , надала пояснення аналогічні викладеним в заяві, просила її задовольнити.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні 09.02.2026 заперечувала проти задоволення заяви, надала пояснення аналогічні викладеним у запереченнях, які були отримані судом 17.12.2025. Вказувала на те, що така заява з боку заявника є передчасною.
Заінтересовані особи Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), Військова частина НОМЕР_1 та Міністерство оборони України в судове засідання 09.02.2026 своїх представників не направили, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявні Довідки про доставку електронного документу у вигляді «Довідка про відкладення с-з» від 23.01.2026, які доставлено 26.01.2026.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Згідно п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).
Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.
Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).
Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.
Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 761/877/20 (провадження № 61-11706св21).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.
Водночас, звертаючись до суду з додатковими поясненнями у справі 11.12.2025, Міністерство оборони України просили здійснювати розгляд справи за відсутності представників Міністерства оборони України.
Оскільки заінтересовані особи Міністерство оборони України та Військова частина НОМЕР_1 висловили свою позиції стосовно заяви ОСОБА_4 та враховуючи відсутність інших заяв та клопотань від вищевказаних заінтересованих осіб, суд прийшов до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду ( заінтересованих осіб ), оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.
В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом було вислухано пояснення представника заявника, а також представника заінтересованої особи ОСОБА_2 – Коломієць Т.О., досліджено матеріали справи та керуючись вимогами ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення ( 13 лютого 2026 року о 12 годині 45 хвилин ).
Так, з урахуванням наданих пояснень, після дослідження матеріалів справи, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України). При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України).
За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п.3 ч.2ст.293 ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Відповідно до статей 305, 306 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Оскільки заявник ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить Витяг з реєстру територіальної громади від 18.11.2025, з урахуванням положень ст. 305 ЦПК України дана справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.
Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.
Встановлено, що заявник по справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_6 , про що свідчить наявне в матеріалах справи свідоцтво про народження останнього серії НОМЕР_7 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області від 20.11.2002.
Матеріалами справи встановлено, що батька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 старшину ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця-снайпера 2 штурмового відділення 3 штурмового взводу і штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, що підтверджуєтьсявитягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №173 від 19.06.2024.
В період з 19.06.2024 по 22.07.2024 головний сержант ОСОБА_6 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Костянтинівка Донецької області, що підтверджується Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 44460 від 23.12.2024.
23.07.2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 було сповіщено членів сім`ї ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області головний сержант ОСОБА_6 зник безвісти, зазначене підтверджується сповіщенням сім`ї (близьких родичів) від 23.07.2024 №6/ОМР/1178.
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2024 за № 6021, призначено службову перевірку розслідування із ймовірним зникненням безвісті головного сержанта ОСОБА_6 , стрільця-снайпера 2 штурмового відділення 3 штурмового взводу і штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , 22 липня 2024.
Згідно Акту службового розслідування від 27.07.2024, службове розслідування у зв`язку із ймовірним зникненням безвісти головного сержанта ОСОБА_6 вважати завершеним та вважати, що головний сержант ОСОБА_6 , стрілець-снайпер 2 штурмового відділення 3 штурмового взводу і штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 зник безвісти 22 липня 2024 року, в ході виконання бойового завдання в районі Іванівське Донецької області, внаслідок ворожого мінометного обстрілу з напрямку Бахмут.
В Акті зазначено, що проведені пошукові заходи, направлені на встановлення місця знаходження головного сержанта ОСОБА_6 позитивного результату не надали та інформації щодо потрапляння останнього до полону, лікарні чи моргу не отримано, як і серед поранених військовослужбовців не виявлено. Проведення пошукових заходів ускладняються постійними ворожими артилерійськими обстрілами та застосуванням противником дронів типу FPV, які уражують позиції в районі ведення бойових дій, однак пошуки головного сержанта ОСОБА_6 продовжуються.Факт зникнення безвісти головного сержанта ОСОБА_6 також підтверджується витягом з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 № 118т від 26 липня 2024 року, подія за 22 липня 2024 року. Відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 № 307/1692дск від 08 липня 2024 року головний сержант ОСОБА_6 виконував бойове завдання в районі Іванівське Донецької області.Відповідно до рапорту лейтенанта ОСОБА_7 , тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2024 стало відомо, що 22 липня 2024 року в проміжок часу з 05:15 по 05:25 під час переміщення особового складу НОМЕР_2 штурмового батальйону в районі Іванівське Донецької області ворог здійснив мінометний обстріл з напрямку Бахмут, внаслідок чого безвісти зник головний сержант ОСОБА_6 , стрілець-снайпер 2 штурмового відділення 3 штурмового взводу і штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , який виконував бойове завдання на підставі бойового розпорядження командира 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 №307/1692дск від 08.07.2024.В ході опитування лейтенанта ОСОБА_7 , тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2024 встановлено, що 22 липня 2024 року в проміжок часу з 05:15 по 05:25 під час переміщення особового складу НОМЕР_2 штурмового батальйону в районі Іванівське Донецької області ворог здійснив мінометний обстріл з напрямку Бахмут, внаслідок чого безвісти зник головний сержант ОСОБА_6 , стрілець-снайпер 2 штурмового відділення 3 штурмового взводу і штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , який виконував бойове завдання на підставі бойового розпорядження командира 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 №307/1692дск від 08.07.2024.Проведені пошукові заходи, направлені на встановлення місця знаходження головного сержанта ОСОБА_6 позитивного результату не надали та інформації щодо потрапляння останнього до полону, лікарні чи моргу не отримано, як і серед поранених військовослужбовців не виявлено.Проведення пошукових заходів ускладняються постійними ворожими артилерійськими обстрілами та застосуванням противником дронів типу FPV, які уражують позиції в районі ведення бойових дій, однак пошуки головного сержанта ОСОБА_6 продовжуються. При цьому, головний сержант ОСОБА_6 умислу щодо вчинення самовільного залишення місця несення служби чи дезертирства не висловлював.Вищевказана інформація підтверджується поясненнями лейтенанта медичної служби ОСОБА_13 , начальника медичного пункту і штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , сержанта ОСОБА_9 , старшого бойового медика 1 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 та сержанта ОСОБА_10 , головного сержанта 1 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2024.
Додані до матеріалів справи і самі пояснення вказаних вище осіб.
Отож, за підсумками службового розслідування встановлено, що головний сержант ОСОБА_6 вважається таким, що зник безвісти 22.07.2024 у районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2024 за № 206, головного сержанта ОСОБА_6 вважати таким, що зник безвісти 22 липня 2024 року. Знято з продовольчого забезпечення в районі виконання бойових завдань зі сніданку 23 липня 2024 року, припинено нарахування та виплата грошового забезпечення на його картковий рахунок з 22 липня 2024 року.
За результатами звернення 24.07.2024 відкрито кримінальне провадження № 12024111030002489 за частиною першою статті 115 КК України.
Відповідно до Витягу з Інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими, № витягу 2025-83-3262, особу ОСОБА_6 не знайдено.
Згідно з даних з Виписки реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави агресора будь-яка інформація про перебування ОСОБА_6 у полоні – відсутня, зазначене підтверджується листом ДП “Український національний центр розбудови миру” Тимчасово окупованих територій України Міністерства з питань реінтеграції №08-11/25700 від 19.12.2024.
Станом на дату звернення із даною заявою до суду ОСОБА_6 обліковується на сайті МВС, як особа, яка зникла безвісти 22.07.2024 в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області, що підтверджується витягом із сайту МВС станом на 19.11.2025 за пошуковим запитом зниклих безвісти осіб.
Звертаючись до суду з вищевказаною заявою, заявник ( його представник ) просив винести рішенням, яким оголосити ОСОБА_6 для отримання виплат передбачених законодавством, оформлення спадщини, оскільки відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, оскільки на даний час відсутні будь-які відомості про те, що військовослужбовець ОСОБА_6 живий, перебуває у полоні, знаходиться на непідконтрольній території з інших причин, виїхав за межі України або він переховується від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).
Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Згідно з ч.ч.2, 3ст.46 ЦК Українифізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Зі змісту частин першої та другої статті 46 ЦК України вбачається те, що цивільним законодавством передбачається декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою:
по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років;
по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців;
по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру;
по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. 
При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 у справі №490/342/17).
Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Основними видами бойових дій є оборона та наступ.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Судувід 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 рокуу справі № 607/159/23.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22,від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).
При зверненні із вищевказаною заявою заявник ( його представник ) зазначав, що рішення суду необхідне для реалізації права на оформлення спадкових прав, а також для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги.
Суд наголошує, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 “Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення” зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
На цьому також наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31.05.2023 у справі №177/11/20, від 07.11.2023 у справі №607/159/23, від 26.02.2024 у справі № 686/9938/23. 
Крім цього, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 05.12.2022 у справі №490/6057/19-ц встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою.
Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Докази, які долучені до заяви про оголошення фізичної особи померлою, дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання завдання з захисту Батьківщини та відсічі збройної агресії з боку Російської Федераціїу районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області. З моменту події 22.07.2024 до моменту звернення до суду з цією заявою минуло більше шести місяців.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 уточнила порядок оголошення особи померлою внаслідок воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може на підставі ч. 2 ст. 46 ЦК України оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
У частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, який суди можуть використовувати для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду ( ч. 4 ст. 263 ЦПК України ).
Суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (ВС/ВП № 755/10947/17 від 30.01.2019).
Згідно Переліку територій, на яких ведуться ( велися ) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджено Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786 вбачається, що бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» на території села ІванківськеБахмутської міської територіальної громади: дата виникнення можливості бойових дій – 24.02.2022, а дата припинення можливості бойових дій – 18.02.2025. З 19.02.2025 села ІванківськеБахмутської міської територіальної громади є тимчасово окупованим ( код UA14020010100058978 згідно з Наказом № 376 ). 
З урахуванням останньої позиції, викладеної у постанові ВП ВС від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, яка підлягає застосуванню,суд може на підставі ч. 2 ст. 46 ЦК Україниоголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи.
Оскільки як заначено судом вище, бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» на території села ІванківськеБахмутської міської територіальної громади: дата виникнення можливості бойових дій – 24.02.2022, а дата припинення можливості бойових дій – 18.02.2025. З 19.02.2025 села ІванківськеБахмутської міської територіальної громади є тимчасово окупованим ( код UA14020010100058978 згідно з Наказом № 376 ), то суд не може погодитися з доводами представника заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 та представника Коломієць Т.О., що село ІванківськеБахмутської міської територіальної громади станом на сьогодні є територією активних бойових дій.
Оскільки, як зазначено та встановлено вище, ймовірна ОСОБА_14 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , а дата припинення можливості бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи - 18.02.2025, суд приходить до висновку про достатність підстав для оголошення фізичної особи померлою, оскільки сукупністю об`єктивних і переконливих доказів підтверджено, що військовослужбовець, виконуючи бойове завдання в населеному пункті Іванівське Бахмутського району Донецької області, безвісти пропав 22 липня 2024 року за обставин, які загрожували йому смертю або дають підстави вважати його загиблим, аперебіг шестимісячного строку, минув з дня його імовірної загибелі.
Такий висновок узгоджується і з висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 (провадження № 61-15733св23), від25 квітня 2024 року у справі № 278/970/23 (провадження № 61-16074св23).
Аналогічна позиція викладена і в постанові Рівненського апеляційного суду від 27 січня 2026 року у справі № 569/6212/25 (провадження № 22-ц/4815/138/26).
В свою чергу, з 22.07.2024 ( ймовірна дата загибелі ОСОБА_4 ) відсутні будь-які докази, які б свідчили, що він живий, перебуває в полоні тощо.
Не встановлено під час розгляду справи, що така тривала відсутність ОСОБА_6 зумовлена умисно з боку останнього або зумовлена його переховуванням.
До того ж судом враховується і та обставина, що населений пункт Іванівське є тимчасово окупованим у зв`язку з чим неможливо провести пошукові заходи. 
Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Такої позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 337/2489/23.
Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24.02.2022 року, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з положеннями ч. 3 ст.82 ЦПК України. Правовий режим воєнного стану триває по теперішній час.
Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.
Аналізуючи норми права, суд вважає, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Заявник має особисту, в тому числі цивільно-правову заінтересованість, у зміні правового статусу його батька ОСОБА_6 , якого просить оголосити померлим.
Оголошення батька померлим заявнику необхідне для оформлення своїх спадкових прав та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Від встановлення факту загибелі військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих майнових та немайнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, тобто має індивідуальний характер.
Заявник просить оголосити померлим ОСОБА_6 за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, що відповідає висновку, викладеному впостанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 в справі №490/6057/19-ц, в якому йдеться мова про те, встановлення факту загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією Російської Федерації. Від встановлення обставин, при яких загинув військовослужбовець при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
Верховний Суд у постанові від 13 березня 2024 року у справі №204/7924/23 вказав, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).
Такої позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 759/980/24 (провадження № 61-8361св24 ).
Вказані висновки застосовані Верховним Судом у постановах від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23), від 06 червня 2024 року у справі № 188/56/24 (провадження № 61-6215св24), від 28 лютого 2024 року в справі № 506/358/22, від 13 березня 2024 року у справі № 204/724/23.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. 
ОСОБА_15 , що оголошення особи померлою в судовому порядку має наслідком припинення розшуку такої особи, то така позиція є абсолютно безпідставною та помилковою.
Відповідно до ст. 20 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" передбачено, що розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, припиняється не пізніше ніж через три дні з дня встановлення місця перебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи з повідомленням про це її близьких родичів та членів сім`ї, а також заявника, якщо заявник не є близьким родичем та членом сім`ї. Про припинення розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин, невідкладно робиться відмітка в Реєстрі. Рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою не є підставою для припинення її розшуку.Якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи".
Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (провадження № 61-4764св24 ).
Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.
Водночас, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою (частина перша статті 48 ЦК України).
Крім того, судом враховано і практику в аналогічній справі № 752/23004/24 (апеляційне провадження № 22-ц/824/15383/2025 ) Київського апеляційного суду ( постанова від 16.12.2025 ), в якій колегія суддів дійшла висновку, що не можуть бути підставою для скасування рішення суду і посилання скаржника на те, що оголошення померлим ОСОБА_6 негативно вплине на його дітей, оскільки у відповідності до вимог статей статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України дана обставина не досліджується судом при розгляді заяви про оголошення фізичної особи померлою.На думку скаржника, оголошення ОСОБА_6 померлим впливатиме не лише на права заявника, а й на особисті чи майнові права заінтересованих осіб, тому вбачається наявність спору про право.Колегія суддів вважає неспроможними такі доводи, оскільки, вказуючи про наявність спору про право, скаржник не наводить жодних обґрунтувань, що це доводять та доказів, які це підтверджують.Більш того, колегія суддів зауважує, що у даних правовідносинах відсутній спір про право з огляду на те, що оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини. Це спеціальне провадження для встановлення факту відсутності особи і настання правових наслідків, подібних до смерті (управління майном, відкриття спадщини), але з можливістю скасування рішення та повернення майна, якщо особа знайдеться.Отже, оголошення ОСОБА_6 померлим саме за заявою його батька ОСОБА_3 не впливатиме на особисті чи майнові права заінтересованих осіб, зокрема дружини та дітей, що відповідно свідчить про відсутність спору про право.
Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палата Верховного Суду, висловленою у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до п. 21 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Таким чином, заявник в силу закону звільнений від сплати судового збору під час розгляду даної справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 124 Конституції України,ст. ст. 15, 16, 46, 47, 48 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 3, 4, 12, 19, 81, 82, 89, 128, 244, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293, 295-296, 305, 306, 353-355 ЦПК України,Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин",п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення»,Законом України «Про судовий збір», суд, 

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою, - задовольнити.
Оголосити померлим ОСОБА_6 , громадянина України, жителя села Юрківка Білоцерківського (Ставищенського) району Київської області, військовослужбовця Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 , за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, внаслідок збройної агресії з боку збройних сил Російської Федерації на території Донецької області.
Датою смерті ОСОБА_6 , громадянина України, жителя села Юрківка Білоцерківського (Ставищенського) району Київської області вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті вважати населений пункт Іванівське Бахмутського району Донецької області, Україна. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 ).

Заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) (адреса місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 22, ЄДРПОУ: 33341882 );

Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 ( адресам місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_9 );

Заінтересована особа: Міністерство оборони України ( адреса місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, буд. 6, ЄДРПОУ: 00034022 );

Заінтересована особа: ОСОБА_2 ( адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_10 ).
Повний текст судового рішення виготовлено13 лютого 2026 року. 

Суддя  	О. І. Орєхов  	
    Присяжні	    Т.В. Бездітна           Н.І. Бровко