Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/7/26
Номер провадження 2/299/5/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.03.2026 року м.Виноградів
Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"СОЛВЕНТІС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СОЛВЕНТІС" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивує тим, що 27.06.2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«АЛЕКСКРЕДИТ» (далі ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», Кредитодавець, Товариство) та ОСОБА_1 (даліВідповідач) укладено Договір про надання кредиту № 2437283 (даліКредитний договір, Договір). 
Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору № 2437283 від 27.06.2019р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.
Таким чином, Відповідач уклав Кредитний договір № 2437283 від 27.06.2019р. із ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (ЄДРПОУ: 41346335) та отримав кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн.
Відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання.
10.06.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (ЄДРПОУ: 41346335) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (далі-ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ») (ЄДРПОУ: 43385549) відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025 (далі- «Договір факторингу-1»). 
07.07.2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ: 43385549) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (далі - ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») (ЄДРПОУ: 43657029) відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № ДФ-07072025 (далі- «Договір факторингу-2»). 
Згідно Договору факторингу-1 від 10.06.2025 року та Договору факторингу-2 від 07.07.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2437283 від 27.06.2019 року. 
Керуючись ст. 512 - 514, 516 ЦК України та у зв`язку з істотними порушеннями Відповідачем умов Кредитного договору № 2437283 від 27.06.2019р., позивачем, який набув права грошової вимоги, на останню відому адресу реєстрації Відповідача направлено Повідомлення про відступлення права вимоги, зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 2437283 від 27.06.2019 року.
Не зважаючи на це, позичальник не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені Кредитним договором № 2437283 від 27.06.2019р.
Таким чином, сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 15100 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн.; заборгованість за відсотками становить 5100 грн.
Враховуючи вищезазначене позивачь просить суд стягнути з позичальника заборгованість за Кредитним договором в сумі 15 100 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 гривень 40 копійок.
У свою чергу відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, не погоджується з позовними вимогами ТОВ "ФК Солвентіс" та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки строк позовної давності сплив (загальна позовна давність становить три роки).
Разом з тим повідомляє про відсутність жодної заборгованості, що стверджується інформацією Українського бюро кредитних історій (УБКІ), станом на 29.12.2020 року. 
Позивачем подано заперечення на відзив у якому вказує про безпідставність, необґрунтованість відзиву та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору з Первісним кредитором. Витребувана судом виписка з рахунку надасть можливість підтвердити наявність та розмір заборгованості за кредитним договором. При цьому позивач зауважує, що відповідач не заперечив факт перерахування кредитних коштів.
Щодо строків позовної давності.
Отже, хоча норми «Прикінцевих та перехідних положень» ЦКУ, якими призупинялися строки позовної давності на період карантину та воєнного стану, мають різні формулювання, але, фактично строки позовної давності призупинені у період з 02.04.2020 по 03.09.2025 (тобто, більше 5 років). 
З умов кредитного договору випливає, що строк кредитування становив до 16.07.2019. На цей момент ані карантинне, ані воєнне призупинення ще не діяли, тому позовна давність почала обчислюватися у загальному порядку. 
Однак з 02.04.2020 її перебіг призупинений у зв`язку з карантином, а згодом - у зв`язку з воєнним станом, і поновився лише 04.09.2025. Отже, 3-річний строк позовної давності у цій ситуації спливає 18 грудня 2027 року.
Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзиву якому вказано наступне.
Кредитний договір було уладено у 2019 році, строк виконання зобов`язання настав у серпні 2019 року, а отже перебіг строку позовної давності розпочався саме з цього моменту відповідно до статей 256, 257, 261 ЦК України. 
Відповідач зазначив, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності шляхом здійснення Відповідачем платежів після 2019 року; письмове визнання Відповідачем боргу; укладення додаткових угод або реструктуризації. 
Щодо факту отримання кредитних коштів відповідач не заперечує, що у 2019 році між сторонами існували кредитні правовідносини. 
Однак отримання коштів у 2019 році не є доказом чинності вимог у 2025-2026 роках та не скасовує застосування строку позовної давності. 
Таким чином, посилання Позивача на те, що Відповідач не заперечує факт укладання договору, не має правового значення для вирішення питання щодо спливу строку позовної давності. 
Позивач у своїй відповіді: не спростував факт спливу строку позовної давності, не довів його переривання, не надав належних доказів правомірності заявленої суми, фактично обгрунтовує позов загальними посиланнями на нормативні акти без урахування конкретних обставин справи.
Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05.01.2026 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Разом з тим ухвалою суду від 09.01.2026 року витребувано від Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» докази на підтвердження обставин зазначених у позові.
Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (п.4 ч.7 ст.128 ЦПК України), відтак у відповідності до ч. 8 ст.178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частина друга ст. 1050 Цивільного кодексу України, передбачає, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме ( ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).
Судом встановлено, що 27.06.2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 2437283.
Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. 
ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору № 2437283 від 27.06.2019р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.
Таким чином, відповідач уклав кредитний договір № 2437283 від 27.06.2019 році із ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (ЄДРПОУ: 41346335) та отримав кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України.
10.06.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (ЄДРПОУ: 41346335) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ: 43385549) укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025. 
07.07.2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ: 43385549) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС»(ЄДРПОУ: 43657029) укладено Договір факторингу № ДФ-07072025 (далі- «Договір факторингу-2»). 
Згідно Договору факторингу-1 від 10.06.2025 року та Договору факторингу-2 від 07.07.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2437283 від 27.06.2019 року. 
Керуючись ст. 512 - 514, 516 ЦК України та у зв`язку з істотними порушеннями Відповідачем умов Кредитного договору № 2437283 від 27.06.2019р., позивачем, який набув права грошової вимоги, на останню відому адресу реєстрації відповідача направлено Повідомлення про відступлення права вимоги, зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 2437283 від 27.06.2019р.
Не зважаючи на це, позичальник не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені Кредитним договором № 2437283 від 27.06.2019р.
Таким чином, сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 15100 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн.; заборгованість за відсотками 5100 грн.
На підтвердження вищезазначених обставин судом досліджено наступні докази в електронній формі: витяг з додатку до Договору факторингу № АК-10_06_2025 від 10.06.2025р.; витяг з реєстру боржників до договору факторингу № ДФ-07072025; деталізований розрахунок заборгованості; детальний опис наданих послуг адвокатом; договір №43657029 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року; договір про надання кредиту № 2437283; договір факторингу № АК-10_06_2025; договір факторингу № ДФ-07072025; додаткова угода №2437283 до Договору №43657029 від 01.07.2025; докази видачі коштів за кредитним договором 2437283; докази сплати судового збору; досудова вимога; наказ на призначення директора №04-ОК від 18.10.2023 року; наказ про зміну назви з ТОВ ФК ПІНГ-ПОНГ на ТОВ ФК СОЛВЕНТІС; платіжна інструкція до Договору факторингу № ДФ-07072025; платіжна інструкція до Договору факторингу №-10_06_2025; повідомлення ТОВ СЕКВОЯ КАПІТАЛ про уточнення призначення платежу, (витребувана ухвалою суду інформація АТ «ПУМБ») виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 , в період з 27.06.2019 по 03.07.2019 з відображенням часу зарахування коштів; ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № НОМЕР_1 , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані та усі інші наявні відомості щодо даної особи, тощо.
Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 1050, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала.
Зазначені у відзиві та запереченні на заперечення на відзив подані відповідачем при дослідження судом вищевказаних доказів спростовано належними доказами поданими позивачем.
Разом з тим твердження відповідача про пропуск строку позовної давності позивачем судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦКУ). 
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). 
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби», яким розділ 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був доповнений п.12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Карантин на підставі коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв на території України з 11.03.2020 до 30.06.2023 на підставі відповідних постанов Кабінету Міністрів України без перерв. 
Крім цього, 17.03.2022 набув чинності Закон України від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого розділ 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був доповнений п.19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Поряд з цим, Законом від 14.05.2025 № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» (далі - Закон №4434) передбачено відновлення строків позовної давності Закон № 4434 передбачає виключення з Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення».
Саме цей пункт передбачає зупинення перебігу позовної давності, передбаченої ЦКУ, на період дії воєнного стану. Закон № 4434 набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. 
Закон надрукований в офіційному виданні «Голос України» від 03.06.2025 №108. Тому, він набрав чинності 04.09.2025, саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності. 
Отже, хоча норми «Прикінцевих та перехідних положень» ЦКУ, якими призупинялися строки позовної давності на період карантину та воєнного стану, мають різні формулювання, але, фактично строки позовної зупинені в період з 02.04.2020 по 03.09.2025 (тобто, більше 5 років). 
З умов кредитного договору випливає, що строк кредитування становив до 16.07.2019 і на цей момент ні карантинне, ні воєнне призупинення ще не діяли, тому позовна давність почала обчислюватися у загальному порядку. Однак з 02.04.2020 її перебіг був призупинений у зв`язку з карантином, а згодом - у зв`язку з воєнним станом і поновлено 04.09.2025. 
Отже, 3-річний строк позовної давності у цій справі спливає 18 грудня 2027 року. 
Таким чином судом встановлено, що позивач для захисту свого порушеного права звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що зареєстрована судом першої інстанції 31.12.2025, в межах строків позовної давності та цілком правомірно заявив вимоги до Відповідача щодо стягнення заборгованості.
Відповідно відповідачем ОСОБА_1 не спростовано позовні вимоги.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. 
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону.
Що стосується позовної вимоги про стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"СОЛВЕНТІС" судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 6000 грн., суд встановив наступне. 
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно матеріалів справи витрати на професійну правничу допомогу складаються із: правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» 1,5 год.- 2250 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 3 години-3000грн.; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 год. 750 грн., що в сумі становить 6 000 грн.
Розрахунок суми судових витрат включає в себе витрати понесені із зверненням Позивача за наданням правничої допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги Договір № 43657029 від 01.07.2025.
На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем не надано платіжну інструкцію згідно з якої Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"СОЛВЕНТІС" перерахував (чи зобов`язаний перерахувати) кошти за надання правової допомоги згідно договору № 43657029 від 01.07.2025.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 року у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"СОЛВЕНТІС" слід стягнути 3 000 гривень судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.
Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи подані докази, суд приймає рішення часткове задоволення позову. 
Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 гривні на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. 
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 284, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Позов задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СОЛВЕНТІС", заборгованість за Кредитним договором № 2437283 від 27.06.2019р. у розмірі 15100 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 гривень 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СОЛВЕНТІС", ЄДРПОУ 43657029, ел.пошта: info@fkpingpong.com.ua, адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ел.пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_1 . 
Повний текст рішення суду складено 20.03.2026 року. 

Головуючий	Трагнюк В. Р.