ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/20203/25 пров. № А/857/55749/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року, головуючий суддя – Брильовський Р.М, ухвалене у м. Львів, у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ГУ ДПС у Львівській області звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути податковий борг до бюджету в розмірі 286 275,73 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що відповідач має податковий борг перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. Вказує, що на теперішній час суми податкових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу. Враховуючи те, що відповідач не вживає жодних заходів для погашення податкових зобов`язань, тому просить стягнути до бюджету вищезазначені грошові кошти.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено; стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг до бюджету в розмірі 286 275,73 грн.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відсутні правові підстави для стягнення податкового боргу. Зазначив, що відповідачу не було відомо про вказані податкові – повідомлення рішення.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Фізична особа ОСОБА_1 має заборгованість перед бюджетом в розмірі 286 275,73 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, яка виникла на підставі:
- податкового повідомлення-рішення від 04.06.2021 року №0505626-2408-1329 на суму 16 871,74 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 04.06.2021 року №0505625-2408-1329 на суму 11 494,60 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 24.08.2022 року №1092179-2412-1329 на суму 11 958,12 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 24.08.2022 року №1092180-2412-1329 на суму 17 552,09 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 07.04.2023 року №0360856-2412-1329 на суму 12 954,63 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 07.04.2023 року №0360857-2412-1329 на суму 19 014,76 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 01.03.2024 року №1504221-2412-1329- UA46120030000069375 на суму 13 353,23грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 01.03.2024 року №1504222-2412-1329- UA46120030000069375 на суму 5 469,55 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 01.03.2024 року №1504223-2412-1329- UA46120030000069375 на суму 73 657,80 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 01.03.2024 року №1504224-2412-1329- UA46120030000069375 на суму 24 367,77 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 01.03.2024 року №1504225-2412-1329- UA46120030000069375 на суму 22 904,19 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 01.03.2024 року №1504226-2412-1329- UA46120030000069375 на суму 9 637,72 грн.
- податкового повідомлення-рішення від 01.03.2024 року №1504227-2412-1329- UA46120030000069375 на суму 19 599,83 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 24.05.2024 року №1914923-2412-1329- UA46120030000069375 на суму 1 048,64 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 24.05.2024 року №1914924-2412-1329- UA46120030000069375 на суму 3 179,57 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 24.05.2024 року №1914925-2412-1329- UA46120030000069375 на суму 8 842,43 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 24.05.2024 року №1914926-2412-1329- UA46120030000069375 на суму 2 135,64 грн.;
- податкового повідомлення-рішення від 24.05.2024 року №1914927-2412-1329- UA46120030000069375 на суму 4 783,02 грн.
Пеня – 7 450,40 грн.
Заборгованість згідно з довідкою про податкову заборгованість №9525/13-01-13-05-09 від 09.09.2025 року складає 286 275,73 грн. 
Докази, які б підтверджували, що згадана податкова вимога та податкове повідомлення-рішення відповідачем оскаржувалися у справі відсутні, відповідно, визначені у них зобов`язання є узгодженими. У добровільному порядку заборгованість відповідач не сплатив.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що сума податкового боргу в розмірі 286 275,73 грн є узгодженою, однак у встановлені строки до бюджету не сплачена.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до підп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, органом стягнення є державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим кодексом та іншими законами України.
За приписами підпункту 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику, чи його територіальні органи.
Пунктом 41.4. ст. 41 Податкового кодексу України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підп. 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.
За пунктами 95.1.-95.4. ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
За вимогами підпункту 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пунктів 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України зобов`язано платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом податкове 14.1.157 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання є податковим боргом.
Відповідно до п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.
За п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Документи вважаються належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом-повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України).
Таким чином, передумовою для стягнення заборгованості є надсилання платнику податків податкової вимоги.
Як слідує з матеріалів справи, на виконання вимог ст. 59 ПК України на адресу відповідача податковим органом надсилалась податкові вимоги форми «Ф» від 04.06.2025 року №0505625-2408-1329, від 24.08.2025 року № 1092180-2412-1329, від 01.03.2024 року №1504226-2412-1329-UA46120030000069375, від 24.05.2024 року №1914928-2412-1329- UA46120030000069375
Однак такі були направлені позивачем на адресу: вул. Мічуріна, 30, м. Великі Мости, Львівська обл., індекс 80074, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення № 79000 6599099 3 та рекомендованим повідомленням про вручення № 79000 7320362 3.
Колегія суддів звертає увагу, що вказана адреса не є зареєстрованою адресою (податковою адресою) відповідача.
Слід зазначити, що відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.
Матеріалами справи підтверджено, що податковою адресою ОСОБА_1 є: «вул. Мічуріна (Княгині Ольги), 17, м. Великі Мости, Львівська обл., індекс 80074»
Зважаючи на те, що податкова вимога надіслана відповідачу на невірну адресу, внаслідок чого не отримана, відтак у контролюючого органу не виникло права на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу.
Колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах саме контролюючим органом при формуванні та надісланні податкової вимоги не перевірено правильність зазначення податкової адреси відповідача.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення такого направлення.
Щоб певну суму назвати податковим боргом, така сума повинна бути безперечно доведена до боржника, про наявність суми несплаченого податку платник податків повинен бути повідомлений. Податковий орган, звертаючись до суду з позовом про стягнення податкового боргу, повинен провести узгодження суми боргу, оскільки податковим боргом визначається сума узгодженого грошового зобов`язання.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що поданий адміністративний позов є передчасним, оскільки контролюючим органом не надано доказів направлення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги на адресу відповідача, а також не дотримано алгоритму дій, передбачених ст. 95 ПК України, що передують зверненню до суду із даним позовом, зокрема, направленням податкової вимоги відповідачу на його адресу.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відтак такі задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову слід відмовити. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у справі №380/20203/25 – скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич