ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/31189/25 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
Лапій С.М.

ПОСТАНОВА
Іменем України

24 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Сорочка Є.О.,
суддів Єгорової Н.М., 
Собківа Я.М., 
за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Етна Текнолоджі» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.05.2025 № 00499480702
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 позов задоволено.
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Етна Текнолоджі" зареєстровано як юридична особа 01.08.2019. Основний вид діяльності - оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність (63.11).
Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві № 1263-П від 24.02.2025 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЕТНА ТЕКНОЛОДЖІ» (код ЄДРПОУ 43144582)» проведено документальну планову виїзну перевірку.
За результатами перевірки складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТНА ТЕКНОЛОДЖІ» (код ЄДРПОУ 43144582) від 16.04.2025 № 32195/Ж5/26-15- 07-02-05-01/43144582.
Перевіркою встановлено порушення:
- п. 44.1., п. 44.3., п. 44.6. ст. 44, п. 85.2. ст. 85, п. п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. п. 6, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. № 318, у результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 39 024 377,00 грн. (у т. ч. за 2019 р. у сумі 3 505 118,00 грн., за 2020 р. у сумі 8 219 032,00 грн., за 2021 р. у сумі 8 453 607,00 грн., за 2022 р. у сумі 6 392 719,00 грн., за 2023 р. у сумі 5 942 289,00 грн., за 2024 р. у сумі 6 511 613,00 грн.);
- в період з серпня 2019 р. по грудень 2024 р. ТОВ «Етна Текнолоджі» перераховано грошові кошти в розмірі 217 207 108,63 грн. в адресу фізичних осіб підприємців за фактично не підтверджені послуги, які містять формальний характер та мають ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, відповідно до п. 46 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
Не погодившись з актом перевірки, позивачем подано до Головного управління ДПС у м. Києві заперечення від 09.05.2025 із повторним наданням пояснень, а також первинних та інших документів, які не були враховані податковим органом при формулюванні зазначених висновків.
Листом Головного управління ДПС у м. Києві від 23.05.2025 №14598/Ж12/26-15-07-02-05-07 заперечення ТОВ «Етна Текнолоджі» залишені без задоволення, а висновки акту перевірки залишені без змін.
На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.05.2025 № 00499480702, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням з податку на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства, у розмірі 39 024 377 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 3 989 755 грн.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відповідачем не наведено обставин та не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій вимогам податкового законодавства або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, нереальність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК об`єктом оподаткування (податком на прибуток підприємств) є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Відповідно до пункту 3 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73 витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).
Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положеннями пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).
Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
При цьому, варто звернути увагу, що одним із принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону №996-XIV). У відповідності до зазначеного принципу, неважливо яку операцію було оформлено документально, значення має виключно те, яка операція була здійснена фактично. Тобто, документальне оформлення операції, відмінної від тої, яка реально відбулася, не дає права особі обліковувати таку операцію, натомість обліку підлягає та операція, яка фактично відбулася.
Відповідно до статті 1 Закону №996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
З огляду на викладені норми первинний документ може бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку виключно у разі фактичного здійснення тієї господарської операції, про яку він містить відомості. Тобто для бухгалтерського та податкового обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.
Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.
Таким чином, предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції, а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту та витрат позивача.
Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх доводів щодо неправомірності формування позивачем спірних сум податкової звітності контролюючий орган вказав на нереальність господарських операцій позивача з контрагентами фізичними особами-підприємцями, ПП «Массінтерактив Україна», ТОВ «Вудрок Україна», ТОВ «Атлант Плюс 2018», ТОВ «Береги Дніпра».
Як вірно встановив суд першої інстанції, ТОВ «Етна Текнолоджі» основним видом діяльності має оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язану з ними діяльність (позиція КВЕД: 63.11). Згідно з положеннями Методологічних основ та пояснень до позицій Класифікації видів економічної діяльності, що затверджені Наказом Державного комітету статистики України від 23.12.2011 р. № 396, діяльність за позицією КВЕД: 63.11 належить до надання інформаційних послуг, тобто до діяльності пошукових веб-порталів, оброблення даних, розміщення (хостинг) а також надання інших інформаційних послуг, та клас за позицією КВЕД: 63.11 включає: надання інфраструктури для розміщення (хостингу), оброблення даних і пов`язану із цим діяльність; надання спеціалізованих послуг з розміщення (хостингу), такі як: веб-хостинг; потокові послуги; надання простору для розміщення програмних додатків; надання веб-послуг із доставки програмних додатків; надання центральних ЕОМ клієнтам; оброблення даних: повне оброблення даних, отриманих від клієнта; складання спеціалізованих звітів на основі даних, отриманих від клієнта; надання послуг з уведення даних.
Крім того, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до факультативних видів діяльності ТОВ «Етна Текнолоджі» відносяться: веб-портали (КВЕД: 63.12), інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем (КВЕД: 62.09), діяльність із керування комп`ютерним устаткованням (КВЕД: 62.03), консультування з питань інформатизації (позиція КВЕД: 62.02), комп`ютерне програмування (КВЕД: 62.01).
Так, у процесі господарської діяльності ТОВ «Етна Текнолоджі» укладено зовнішньоекономічні контракти із Vinilo Link LTD. та Togetherads PTE. LTD на обробку даних, згідно з якими вказані нерезиденти замовляють у ТОВ «Етна Текнолоджі» обробку даних на визначених договірною документацією сайтах.
З метою виконання взятих на себе зобов`язань по вказаних зовнішньоекономічних контрактах ТОВ «Етна Текнолоджі» укладено із контрагентами (фізичними особами-підприємцями) ряд договорів (із деталізацією у договірних документах конкретних сайтів під цілі нерезидентів) на обробку даних.
Зокрема, між ТОВ «ЕТНА ТЕКНОЛОДЖІ» як виконавцем та Vinilo Link LTD як замовником укладено контракт про надання послуг з обробки даних № 080819119 від 08.08.2019. Згідно з умовами контракту сторони домовились про надання послуг з обробки даних щодо веб-сайту https://www.vinilo-link.com, який знаходиться у відкритому доступі.
Також між ТОВ «Етна Текнолоджі» як виконавцем та Togetherads PTE. LTD як замовником укладено контракт про надання послуг з обробки даних від 02.09.2019 № 02-09- 19/134. Згідно з умовами контракту сторони домовились про надання послуг з обробки даних щодо веб-сайту https://profitsocial.com.
Виконання вказаних контрактів підтверджується рахунками на оплату наданих послуг, актами наданих послуг, документами про оплату наданих послуг, оборотно-сальдовою відомістю. Жодних зауважень щодо реальності виконання вказаних контактів та надходження позивачу відповідних коштів за надані послуги відповідачем не висловлено.
Так, з метою забезпечення виконання вказаних зовнішньоекономічних контрактів, позивач уклав із рядом фізичних осіб-підприємців договори про надання послуг.
Виконання вказаних договорів підтверджується відповідними рахунками на оплату наданих послуг за договорами про надання послуг у сфері інформатизації, актами наданих послуг за договорами про надання послуг у сфері інформатизації, оборотно-сальдовими відомостями по взаємовідносинам із фізичними особами-підприємцями.
Як вірно вказав суд першої інстанції, господарські операції із контрагентами (фізичними особами-підприємцями) належним чином оформлені, що підтверджується вищезазначеними документами, в яких відображені облік часу в розрізі відпрацьованих проміжків доби та деталізація послуг.
Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач вказував, що позивач не надав деталізації наданих послуг, які б давали змогу ідентифікувати зміст та об`єм наданих послуг фізичними особами-підприємцями для ТОВ «ЕТНА ТЕКНОЛОДЖІ», з наданих документів незрозуміло, яка саме обробка даних та для чого здійснювалась, яка оптимізація сайту та під які запити пошукових систем мережі Інтернету здійснювалась, не можливо розшифрувати в чому полягає суть та характеристики послуг, які надають фізичні особи-підприємці для ТОВ «ЕТНА ТЕКНОЛОДЖІ».
Водночас, як вірно вказав суд першої інстанції, позивачем були надані відповідні пояснення із цих питань. 
Так, позивач вказував, що оскільки діяльність контрагентів-нерезидентів у контексті укладених зовнішньоекономічних договорів пов`язана із формуванням і обробкою значних обсягів даних на платформах, ТОВ «Етна Текнолоджі» залучила для обробки даних фізичних осіб-підприємців.
Згадані контрагенти забезпечують безпосередній процес обробки даних, а саме: аналіз вимог користувача: збір і обробка інформації про потреби клієнтів для розробки індивідуальних рішень; розробка моделей і алгоритмів: створення логіки програмного забезпечення на основі даних, які надходять від клієнтів; хостинг і зберігання даних: забезпечення хмарної інфраструктури для зберігання та обробки даних користувачів у процесі користування створеним програмним забезпеченням; інтеграція з API та сторонніми сервісами: обробка і передача даних між платформами, наприклад, для автоматизації бізнес-процесів; логування та моніторинг: обробка технічних даних про використання програмного забезпечення (для діагностики, оптимізації тощо); шифрування і безпека: обробка персональних даних у зашифрованому вигляді з метою захисту конфіденційної інформації.
Також контрагенти забезпечували збір аналітики по трафіку: обробка інформації про джерела, характеристики та поведінку користувачів, які переходять за смартлінками; сегментація аудиторії: класифікація трафіку за гео, типом пристрою, поведінкою, інтересами, з метою кращого таргетування; роутинг трафіку: автоматизована обробка запиту і перенаправлення користувача на найвідповідніший оффер залежно від параметрів (глибина обробки може включати аналіз часу доби, ефективності джерела тощо); A/B тестування: обробка результатів різних варіантів лінків чи сторінок з метою оптимізації конверсії; - звітність і аналітика для веб-майстрів та рекламодавців: генерація і обробка статистики переходів, конверсій, доходів; боротьба з шахрайством (fraud detection): виявлення підозрілої активності на основі патернів у трафіку.
Також позивачем було пояснено, що обробка даних контрагентами (фізичними особами-підприємцями) полягає у обробці баз даних, які мають вигляд (структуру зберігання) у вигляді сторінок, індексів, дерев в залежності від рушія (InnoDB, MyISAM, RocksDB тощо) у файлах спеціальних форматів (.db, .sql, .frm, .ibd тощо), що не відображається звичайному користувачу без спеціальних інструментів у сфері ІТ, у зв`язку із чим відповідні бази даних, що обробляються, та інформація із таких баз даних, не можуть бути будь-яким чином відображені у первинній документації, у зв`язку із чим первинна документація по взаємовідносинам із контрагентами (фізичними особами-підприємцями) складається із вказівки на обробку даних програмних засобів, що зачіпають роботу сайту та сервісів вцілому, вказівки на обробку даних, що стосуються оптимізації сайту під запит пошукових систем мережі Інтернет, вказівки на часовий проміжок, в якому здійснювалась обробка бази даних сайту, а також вказівки на часовий проміжок, в якому здійснювалась обробка даних, що стосуються змісту сайту.
Обмін базами даних для цілей їх обробки відповідно до зазначених зовнішньоекономічних договорів та договорів із контрагентами (фізичними особами-підприємцями) є конфіденційним та захищеним з точки зору інформаційної безпеки процесом, у зв`язку із чим відповідна інформація не може бути зафіксована в будь-яких документах, оскільки відображення такої інформації у документах компрометує безпеку інформації та цілісність веб-сайтів. У залежності від формату обміну базою даних у кожному конкретному випадку передається або SQL-файли (.sql) тобто експорт всієї структури і вмісту бази (dump) або CSV тобто лише табличні дані (без структури) або JSON/XML тобто якщо база обробляється через API або дані з бази передається на фронтенд. Вказана інформація передається або шляхом надання доступу через протокол SFTP до сервера, або шляхом надання обмеженого доступу до серверу через протокол SSH коли фахівець заходить через термінал і сам виконує обробку бази даних. Безпосередній доступ до баз даних забезпечується шляхом використання тимчасових паролів, а також з використанням VPN або IP-фільтрації та через SSH ключі.
Відповідач наполягає на тому, що позивачем не було надано не надано первинні документи, які посвідчують мету, об`єктивну необхідність, економічну доцільність отримання відповідних послуг, не надано звіти про проведену роботу відповідними суб`єктами господарювання, які інформаційні послуги було надано, інші документи, які містять дані про зміст і обсяг господарських операцій (деталізації об`єкта надання/отримання послуг), відомостей щодо виду наданих/отриманих послуг та їх якості, тощо.
Проте, колегія суддів наголошує на тому, що первинним є документ, який фіксує факт проведення операції, а не її мету, доцільність. Натомість зважаючи на специфіку послуг, що надавались контрагентами, письмові звіти із деталізацією та характеристикою кожної вчиненої дії у відповідних комп`ютерних інформаційних системах, не є обов`язковими документами, які підтверджують факт надання послуги.
Зважаючи на викладене, колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції про безпідставність доводів відповідача щодо нереальності наданих позивачу послуг згаданими фізичними особами-підприємцями.
Щодо господарських операцій позивача із ПП «Массінтерактив Україна», ТОВ «Вудрок Україна», ТОВ «Атлант Плюс 2018», ТОВ «Береги Дніпра», колегія суддів зазначає таке.
Так, між ТОВ «Етна Текнолоджі» як замовником та ПП «Массінтерактив Україна» і ТОВ «Вудрок Україна» як виконавцями укладено договори про надання робочих місць від 30.04.2022 № 3004/02 та від 29.09.2023 № 2909/01, згідно з умовами яких ТОВ «Етна Текнолоджі» взяло у користування ряд робочих місць, які були призначені для періодичного відвідування директором з метою підписання поточних документів у діяльності організації та для зберігання документів, а також з метою забезпечення ТОВ «Етна Текнолоджі» виконання своїх зобов`язань перед нерезидентами, що пов`язано із умовами господарювання, а саме постійними відключеннями електроенергії.
Виконання вказаних договорів підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг, рахунками на оплату та доказами оплати відповідних послуг.
Відповідач наполягає на тому, що в актах наданих послуг відсутня інформація, щодо осіб, які здійснювали використання робочих місць, а також не надано деталізацію отриманих послуг, яка б дала змогу ідентифікувати осіб, які користувалися робочим місцем.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що норми чинного законодавства не визначають обов`язком вказівки в актах наданих послуг третіх фізичних осіб, які безпосередньо скористалися такими послугами, тобто які фактично спожили такі послуги. Належну деталізацію послуг містить зміст самих договорів, якими, однак, не передбачено підписання сторонами будь-якого документа, який би ідентифікував осіб, які фактично скористались робочим місцем.
Водночас, як пояснено позивачем, такі робочі місця фактично надавались контрагентам (фізичним особам-підприємцям) для нерегулярного використання для виконання ними своїх договірних зобов`язань.
Господарські операції з ТОВ «Атлант Плюс 2018» та ТОВ «Береги Дніпра» пов`язані із розміщенням офісів ТОВ «Етна Текнолоджі» та місцем знаходження юридичної адреси та офісу організації.
Так, між позивачем (Орендар) та ТОВ «Атлант Плюс 2018» (Орендодавець) укладено договори оренди нежитлових приміщень від 01.08.2019 №50 та від 01.07.2022. Між позивачем (суборендар) та ТОВ «Береги Дніпра» (орендар) укладено договори суборенди нежитлового приміщення від 11.09.2023 №09-08/23-гпл та від 11.09.2024 №09-08/24-гпл
Згідно даних договорів позивач прийняв у користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Комарова, 2 (строк оренди: з 01.08.2019 по 30.06.2022 та з 01.07.2022 по 31.05.2025) та частину нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Павла Лі, 2И.
У період договірних господарських відносин із ТОВ «Атлант Плюс 2018» в орендованому приміщенні за адресою Запорізька обл, м. Запоріжжя, вул. Комарова, 2 знаходився офіс ТОВ «Етна Текнолоджі» та відповідна адреса реєстрації юридичної особи. У свою чергу, станом на день розгляду справи у період договірних господарських відносин із ТОВ «Береги Дніпра» в орендованому приміщенні за адресою: м. Київ, провулок Павла Лі, 2И знаходиться офіс ТОВ «Етна Текнолоджі» та відповідна нова адреса реєстрації юридичної особи, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, висновок податкового органу про нереальність господарських операцій із цими контрагентами є безпідставними, оскільки відповідні господарські операції оформлені належним чином, а їх виконання підтверджується належними та допустимими документами. При цьому, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені достатніми доказами. 
Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.
Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський суд з прав людини у пункті 70 рішення від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) зазначив, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.
У пункті 71 вказаного рішення зазначено що компанія-заявник (платник податків) не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника (платника податків), що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу №1.
Подібну позицію висловив і Верховний Суд України, який у постанові від 11.12.2007 (№21-1376во06), зазначивши, що у разі невиконання контрагентом зобов`язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Таким чином, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Враховуючи, що позивачем було надано на підтвердження правомірності формування спірних сум податкової звітності всі необхідні документи, а підстави для висновку про нереальність спірних господарських операцій у ході судового розгляду встановлено не було, то підстави для визначення позивачу податкових зобов`язань згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення, яким позов задоволено.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова 

Суддя Я.М. Собків

Повний текст постанови складений 27.03.2026.