11.02.26
22-ц/812/541/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року м. Миколаїв 

справа №481/963/23
провадження №22-ц/812/541/26

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Локтіонової О. В.,
суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання – Колосовою О. М.,
за участі позивача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана її представником ОСОБА_3 , на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2025 року, постановлену під головуванням судді Муругова В. В. у приміщенні суду у м. Баштанка Миколаївської області, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2023 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні гаражем та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати (знести) за власний рахунок самовільно збудовану цегляну стіну (перестінок) між задньою стіною гаража, належного позивачу, та нежитловою будівлею, належною відповідачці, та демонтувати покриття (дах) між ними, звільнивши прохід та надавши вільний доступ до стін гаража.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2025 року відмовлено представнику відповідачки ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном. Відзив відповідачки від 27 травня 2025 року залишено без розгляду.
Відмовлено представнику відповідачки ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про продовження строку для подання зустрічного позову на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном.
Роз`яснено, що відмова в продовженні строку для подання зустрічного позову не позбавляє відповідачку можливості звернутися до відповідного суду з позовною заявою в загальному порядку з дотриманням правил підсудності. 
Відмовляючи представнику відповідачки ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 та залишаючи без розгляду відзив відповідачки від 27 травня 2025 року, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі від 07 червня 2023 року строк для подачі відзиву та зустрічного позову закінчився 26 червня 2023 року. Відповідачка своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Продовження строку на подачу відзиву можливе було виключно до закінчення такого строку, тобто до 26.06.2023. Зміна відповідачкою свого представника майже через два роки після відкриття провадження не свідчить про те, що пропущений строк подання відзиву підлягає продовженню. 
Оскільки відзив на позовну заяву було подано після закінчення процесуальних строків, то суд вважав наявні підстави для залишення його без розгляду.
Між тим, суд пояснив, що вказане не позбавляє відповідачку права заперечувати проти позову з підстав, викладених нею у відзиві. 

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її заяви від 27.05.2025 про продовження її представнику ОСОБА_3 строку для подання відзиву на позовну заяву.
Скарга обґрунтована тим, що 11 квітня 2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про надання професійної правничої допомоги. 28 травня 2025 року представник відповідачки Павлов Ю. В. звернувся до суду із відзивом на позовну заяву від 27.05.2025, в якому заявив клопотання про продовження строку для його подання. У встановлений судом строк для подання відзиву він не міг звернутися, оскільки інтереси відповідачки представляв інший представник, який не скористався правом для подачі відзиву. Представник відповідачки вважав, що він як представник, який наразі представляє інтереси відповідачки, має право подати відзив на позовну заяву. За такого вважав, що строк для подання відзиву має бути продовженим, оскільки пропущений з поважних причин.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_5 надійшла до Новобузького районного суду Миколаївської області 17 травня 2023 року.
22 травня 2023 року суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Уманська О. В. була відведена від розгляду даної справи на підставі заяви про самовідвід.
07 червня 2023 року суддею Новобузького районного суду Миколаївської області Васильченко-Дригою Н. О. було відкрите провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідачці був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що в разі ненадання відповідачкою відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами. Також роз`яснено право у цей же строк пред`явити зустрічний позов.
09 червня 2023 року копія ухвали про відкриття провадження у справі була отримана відповідачкою, про що свідчить повідомлення Укрпошти. Отже, визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву та зустрічного позову спливав 24 червня 2023 року, який був вихідним днем, тому вказаний строк спливав 26 червня 2023 року включно.
15 червня 2023 року між ОСОБА_2 та адвокатом Ляшенком М. Д. був укладений договір про надання професійної правничої допомоги.
19 червня 2023 року відповідачка ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов. Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 нею подано не було.
03 серпня 2023 року суд відмовив відповідачці у прийнятті зустрічного позову, повернув його відповідачці та роз`яснив їй право звернутися до суду з викладеними у ньому позовними вимогами в загальному порядку. 
У судовому засіданні, яке відбувалося 03 серпня 2023 року, суд першої інстанції з`ясовував у відповідачки та її представника питання подання відзиву на позовну заяву. Вони суду пояснили, що скористалися правом подання зустрічного позову, додавши до нього усі наявні докази. 
24 жовтня 2023 року суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Васильченко-Дрига Н. О. була відведена від розгляду даної справи за заявою представника позивача про відвід судді.
23 листопада 2023 року справа прийнята до провадження суддею Новобузького районного суду Миколаївської області Вжещ С. І. 
07 грудня 2023 року суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Вжещ С. І. була відведена від розгляду даної справи за заявою представника позивача про відвід судді.
09 січня 2024 року справа надійшла за підсудністю до Казанківського районного суду Миколаївської області.
15 січня 2024 року справа прийнята до провадження суддею Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х. В. У цій ухвалі вказано, що відповідачка може протягом п`ятнадцятиденного строку з дня отримання даної ухвали подати відзив на позовну заяву та зустрічний позов. Роз`яснено, що в разі ненадання відповідачкою відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами. 
Вказана ухвала була отримана відповідачкою в суді 27 лютого 2024 року.
14 березня 2024 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов. Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 нею подано не було.
14 березня 2024 року суд відмовив відповідачці у прийнятті зустрічного позову, повернув його відповідачці та роз`яснив їй право звернутися до суду з викладеними у ньому позовними вимогами в загальному порядку. 
29 жовтня 2024 року суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х. В. була відведена від розгляду даної справи за заявою відповідачки про відвід судді.
13 листопада 2024 року справа прийнята до провадження суддею Казанківського районного суду Миколаївської області Томашевським О. О. У цій ухвалі вказано, що відповідачка може протягом п`ятнадцятиденного строку з дня отримання даної ухвали подати відзив на позовну заяву та зустрічний позов. Роз`яснено, що в разі ненадання відповідачкою відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.
Вказана ухвала була отримана представником відповідачки адвокатом Ляшенком М. Д. 13 листопада 2024 року. Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 ні відповідачкою, ні її представником подано не було.
14 квітня 2025 року відповідачка звернулася до адвоката Ляшенка М. Д. з вимогою про розірвання договору про надання професійної правничої допомоги. 
25 квітня 2025 року вона уклала договір про надання професійної правничої допомоги з адвокатом Павловим Ю. В.
20 травня 2025 року представник відповідачки ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи.
28 травня 2025 року від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, складений 27 травня 2025 року, з доданими до нього письмовими доказами. В тексті відзиву представник відповідачки заявив клопотання про продовження строку на подання відзиву.
14 серпня 2025 року судом вирішено провести процедуру врегулювання спору за участі судді, провадження у справі зупинено.
10 вересня 2025 року припинене врегулювання спору за участі судді та поновлене провадження у справі, справа передана до канцелярії Казанківського районного суду Миколаївської області для визначення складу суду.
18 вересня 2025 року справа прийнята до провадження суддею Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І. П.
06 жовтня 2025 року суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І. П. була відведена від розгляду даної справи на підставі її заяви про самовідвід.
За розпорядженням голови Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2025 року у зв`язку із неможливістю утворити склад суду для розгляду справи матеріали справи було передано на розгляд Баштанському районному суду Миколаївської області як територіально наближеному до Казанківського районного суду Миколаївської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим по справі визначено Муругова В. В.
22 жовтня 2025 року суддя Муругов В. В. прийняв цивільну справу до свого провадження та призначив підготовче засідання.
Відповідно до вимог статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви).
Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.
Згідно з нормами статті 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: 1) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Стаття 187 ЦПК України передбачає, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.
Про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається, серед іншого, строк для подання відповідачем відзиву на позов.
Стаття 191 ЦПК України регламентує, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду – відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам – копію відзиву та доданих до нього документів.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Згідно з ст.120, 123, 124, 126, 127 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.
Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
У постанові Верховного Суду від 03 грудня 2018 року у справі №904/5995/16 вказаний такий правовий висновок: «За заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена».
Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Наведені норми пов`язують можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) такого продовження.
Поважними можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
У справі, яка переглядається, провадження у справі було відкрито 07 червня 2023 року. Відповідачці різними головуючими у справі протягом 2023-2024 рр. декілька разів пропонувалося подати відзив на позовну заяву, однак, вона цим правом не скористалася. 
Відмовляючи представнику відповідачки ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 та залишаючи без розгляду відзив відповідачки від 27 травня 2025 року, поданий її представником, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі від 07 червня 2023 року строк для подачі відзиву та зустрічного позову закінчився 26 червня 2023 року. Відповідачка своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Продовження строку на подачу відзиву можливе було виключно до закінчення такого строку, тобто до 26.06.2023. Зміна відповідачкою свого представника майже через два роки після відкриття провадження не свідчить про те, що пропущений строк подання відзиву підлягає продовженню. Оскільки відзив на позовну заяву подано після закінчення процесуальних строків, то суд вважав наявні підстави для залишення його без розгляду.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та зазначає, що інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Строк подання відзиву на позовну заяву закінчився 26 червня 2023 року, а отже, не може йти мова про його продовження, оскільки на час звернення представника відповідачки із заявою строк вже сплив.
Питання про поновлення пропущеного строку для подання відзиву представник відповідачки у своїй заяві не ставив, а тому його посилання у апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно відмовив йому у поновленні строку є необґрунтованим. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову представнику відповідачки ОСОБА_3 у продовженні процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву та залишення відзиву на позовну заяву без розгляду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині, що оскаржується, зміні або скасуванню не підлягає, бо є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова 

Повне судове рішення складено 12 лютого 2026 року.