ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/5688/24(916/129/25)	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,
при секретарі судового засідання: Фещук В.М.,
за участю представників:
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" – Сітніков М.Р.,
від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" – Малік Т.І.,
від інших учасників справи – участі не брали,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа"
на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 28.10.2025 (повний текст складено 30.10.2025) та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.08.2025 про розгляд вимог кредитора (повний текст складено 02.09.2025), постановлені суддею Гутом С.Ф., м. Одеса,
у справі №916/5688/24(916/129/25)
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ"
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа"
про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.03.2025 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ" відкрито провадження у справі №916/5688/24(916/129/25) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа"; введено процедуру розпорядження майном боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено розпорядником майна боржника – арбітражного керуючого Комлика І.С. тощо.
07.03.2025 було здійснено оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" №75472.
07.04.2025 до суду першої інстанції надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" б/н від 04.04.2025 (вх.№3-268/25 від 07.04.2025) про визнання його грошових вимог до боржника у сумі 15503227,96 грн.
Вказана заява обґрунтована наявністю у Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа", які виникли у зв`язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов`язань за договорами фінансового лізингу №DNH2LNI05503 від 24.04.2014, №DNH2LNI06308 від 13.10.2014, №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 та №DNH2LNI06063 від 07.08.2014.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.08.2025 у справі №916/5688/24(916/129/25) (суддя Гут С.Ф.) визнано вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" у сумі 15503227,96 грн та 4844,80 грн судового збору.
Дане судове рішення мотивоване доведеністю Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" наявності у нього грошових вимог до боржника у заявленому до визнання розмірі.
28.10.2025 за результатами попереднього засідання у справі №916/5688/24(916/129/25) Господарський суд Одеської області (суддя Гут С.Ф.), зокрема, ухвалив:
1) визнаними вимогами кредиторів до боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" є:
-Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРАРНІ СИСТЕМНІ ТЕХНОЛОГІЇ" з вимогами у сумі 150301396,44 грн та 24224 грн судового збору, з яких: 24224 грн – перша черга; 116063806,49 грн – четверта черга; 34237589,95 грн – шоста черга;
-Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" з вимогами у сумі 135849,23 грн та 4844,80 грн судового збору, з яких: 4844,80 грн – перша черга; 135849,23 грн – четверта черга;
-Роздільнянська міська рада Одеської області з вимогами у сумі 2258267,51 грн та 4844,80 грн судового збору, з яких: 4844,80 грн – перша черга; 2258267,51 грн – четверта черга;
-Товариство з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп" з вимогами у сумі 7500310,11 грн та 4844,80 грн судового збору, з яких: 4844,80 грн – перша черга; 4906978,74 грн – четверта черга; 2593331,37 грн – шоста черга;
-Товариство з обмеженою відповідальністю "Фастів Агро" з вимогами у сумі 1328951,13 грн та 4844,80 грн, з яких: 4844,80 грн – перша черга; 837158,55 грн – четверта черга; 491792,58 грн – шоста черга;
-Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Футура Фінанс" з вимогами у сумі 41008438,26 грн та 4844,80 грн судового збору, з яких: 4844,80 грн – перша черга; 41008438,26 грн – четверта черга;
-Головне управління ДПС в Одеській області з вимогами у сумі 68876643,42 грн та 6056 грн судового збору, з яких: 6056 грн – перша черга; 38828,16 грн – друга черга; 35725773,40 грн – третя черга; 33112041,86 грн – шоста черга;
-Нерубайська сільська рада Одеського району Одеської області з вимогами у сумі 3862296,17 грн та 6056 грн судового збору, з яких: 6056 грн – перша черга; 3038603,32 грн – четверта черга; 823692,85 грн – шоста черга;
-Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" з вимогами у сумі 15503227,96 грн та 4844,80 грн судового збору, з яких: 4844,80 грн – перша черга; 12891311 грн – четверта черга; 2611916,96 грн – шоста черга;
2) не визнаними вимогами кредиторів до боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" є:
-Товариство з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп" з вимогами у сумі 303109,89 грн;
-Товариство з обмеженою відповідальністю "Фастів Агро" з вимогами у сумі 338911,52 грн;
-Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Футура Фінанс" з вимогами у сумі 77548175,73 грн;
-Головне управління ДПС в Одеській області з вимогами у сумі 6984262,44 грн;
-Нерубайська сільська рада Одеського району Одеської області з вимогами у сумі 706654,49 грн;
-Дачненська сільська рада Одеського району Одеської області з вимогами у сумі 289659,60 грн.
Не погодившись з вищенаведеними ухвалами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить:
-скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.08.2025 у справі №916/5688/24(916/129/25) та прийняти нове судове рішення, яким визнати кредиторські вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" у розмірі 783941,43 грн, а в іншій частині кредиторських вимог – відмовити у визнанні;
-скасувати ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 28.10.2025 у справі №916/5688/24(916/129/25) в частині визнання кредиторських вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та прийняти нове судове рішення в цій частині, яким визнати кредиторські вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" у розмірі 783941,43 грн, а в іншій частині кредиторських вимог – відмовити у визнанні.
Зокрема, скаржник наголошує на відсутності правових підстав для визнання частини заявлених Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" кредиторських вимог, виходячи з наступного:
-заборгованість за договором фінансового лізингу №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 не підлягала визнанню у повному обсязі внаслідок пропуску кредитором строку позовної давності на звернення із такими вимогами, а також у зв`язку із неправомірним нарахуванням кредитором платежів після 23.04.2019, тобто поза межами строку дії вказаного договору;
-заборгованість за договором фінансового лізингу №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 є обґрунтованою лише у розмірі 783941,43 грн (з яких: 364815,93 грн – прострочена заборгованість за наданим кредитом (залишок вартості предмету лізингу); 231368,70 грн – заборгованість за простроченими процентами та 187756,80 грн – пеня), у той час як інші кредиторські вимоги за цим договором заявлені безпідставно, враховуючи те, що кредитор не мав права на нарахування платежів за даним договором після 10.10.2019, тобто після його розірвання;
-заборгованість за договором фінансового лізингу №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 не підлягала визнанню у повному обсязі внаслідок повного погашення Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" боргу та наявності переплати у розмірі 505281,97 грн, розірвання договору, повернення предмету лізингу, пропуску кредитором строку позовної давності на звернення до суду із кредиторськими вимогами за даним договором та безпідставності проведення нарахувань за відповідним договором після 13.07.2019, тобто поза межами строку його дії;
-заборгованість за договором фінансового лізингу №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 не підлягала визнанню у повному обсязі у зв`язку із розірванням договору, поверненням предмету лізингу, відсутністю заборгованості за винагородою та протиправністю здійснення нарахувань після 06.08.2019, тобто поза межами строку дії договору.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 24.11.2025 у справі №916/5688/24(916/129/25) за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження; встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 09.12.2025.
У відзиві на апеляційну скаргу б/н та б/д (вх.№4432/25/Д2 від 09.12.2025) Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа", а оскаржувані ухвали – залишити без змін, посилаючись на те, що вся сума заявлених до визнання грошових вимог підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи належних та допустимих доказів, при цьому жодні нарахування після припинення договірних відносин кредитором не проводилися і строк позовної давності ним не пропущений.
15.12.2025 до суду апеляційної інстанції надійшла відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" на відзив на апеляційну скаргу б/н від 12.12.2025 (вх.№4432/25/Д3 від 15.12.2025), в якій апелянт з підстав, зазначених в апеляційній скарзі, стверджує про помилковість правової позиції Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та необґрунтованість заперечень останнього, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 у справі №916/5688/24(916/129/25) вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 28.10.2025 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.08.2025 про розгляд заяви кредитора у справі №916/5688/24(916/129/25) поза межами строку, встановленого частиною третьою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, та призначено дану справу до розгляду на 04.02.2026 об 11:00.
Протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у судовому засіданні у справі №916/5688/24(916/129/25) було оголошено перерву до 12:00 год 18.02.2026, а протокольною ухвалою суду від 18.02.2026 – до 09:45 год 25.02.2026.
У судовому засіданні 25.02.2026, проведеному в режимі відеоконференції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" підтримав апеляційну скаргу; представник Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" висловив заперечення проти її задоволення; представники інших учасників справи участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т.18 а.с.149,152-159).
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" та Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
24.04.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" ("Банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" ("Лізингоодержувач") укладено договір фінансового лізингу №DNH2LNI05503 (далі – договір №DNH2LNI05503 від 24.04.2014), відповідно до пункту 1.1 якого Банк здійснює придбання у власність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Лізинг" ("Продавець") та потім передає Лізингоодержувачу, який приймає від Банка в платне користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів – у власність, у визначені даним договором строки на умовах фінансового лізингу майно відповідно до специфікації, наданої у додатку №1 до даного договору.
Згідно з пунктом 1.2 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 вартість майна становить 3079624,17 грн, ПДВ – 615924,83 грн, всього до оплати – 3695549 грн.
В силу пункту 1.4 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 авансовий платіж Лізингоодержувача в рахунок оплати майна становить 8,25% від суми до оплати, зазначеної у пункті 1.2 даного договору, що становить 304700 грн і підлягає сплаті у день укладення даного договору фінансового лізингу на рахунок, відкритий згідно з пунктом 1.5 цього договору.
Для здійснення Лізингоодержувачем платежів за цим договором Банк відкриває рахунок №29096050123480 (пункт 1.5 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014).
У пункті 1.6 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 сторонами узгоджено, що поставка майна здійснюється на умовах: передача майна буде здійснюватися за адресою Лізингоодержувача (Одеська обл., Роздільнянський р-н, с. Єгорівка); майно повинне бути передане Лізингоодержувачу протягом 17 календарних днів після внесення авансового платежу, зазначеного у пункті 1.4 даного договору, на рахунок, відкритий згідно з пунктом 1.5 цього договору. Строк передачі майна може змінюватись в залежності від дотримання Продавцем строку постачання майна за договором купівлі-продажу, укладеного між Банком та Продавцем, про що Банк попередньо повідомляє Лізингоодержувача.
За умовами пункту 2.1 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 загальна сума цього договору становить 3695549 грн і складається з суми авансового платежу – 304700 грн згідно з пунктом 1.4 цього договору та загальної вартості лізингових платежів у частині, що йде на викуп вартості переданого в лізинг майна – 3390849 грн згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеним у додатку №2, що є невід`ємною частиною даного договору фінансового лізингу.
Розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються графіком внесення лізингових платежів, зазначеним у додатку №2, що є невід`ємною частиною даного договору фінансового лізингу (пункт 2.2 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014).
Відповідно до пункту 2.3 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 Лізингоодержувач сплачує Банку на рахунок, зазначений у пункті 1.5 цього договору, згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеним у додатку №2, що є невід`ємною частиною даного договору фінансового лізингу:
-винагороду за відкриття рахунку №20712050000820 "Фінансовий лізинг (оренда)" у розмірі 100 грн у день укладення даного договору фінансового лізингу (пункт 2.3.1 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014);
-винагороду за отримане в лізинг майно у розмірі 12% річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, і 360 днів у році, в дату сплати процентів, на дату сплати чергового лізингового платежу згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеним у додатку №2, що є невід`ємною частиною даного договору фінансового лізингу (пункт 2.3.2 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014);
-винагороду за моніторинг операції фінансового лізингу у розмірі 0,00% від вартості майна, зазначеної у пункті 1.2, без урахування авансу, зазначеного у пункті 1.4 даного договору, одноразово в день укладення даного договору фінансового лізингу, що становить 0,00 грн (пункт 2.3.3 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014).
Пунктом 2.4 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 передбачено, що Лізингоодержувач сплачує Банку на рахунок, відкритий згідно з пунктом 1.5 цього договору, згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеним у додатку №2, також винагороду за користування майном у розмірі, розрахованому за відповідною формулою, складовими якої є: сума винагороди за користування майном; числове значення фіксованої процентної ставки згідно з пунктом 2.3.2 цього договору; базис днів у році для розрахунку процентів (360 днів); офіційний курс української гривні до долару США на день розрахунку; порядковий номер дня розрахунку в історії цього договору; порядковий номер дня в історії цього договору; різниця між сумою лізингу за договором та сумою погашення заборгованості за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цього договору; сума погашених процентів за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цього договору; офіційний курс гривні до долара США на визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цього договору; вхідне сальдо на день розрахунку. При негативному значенні сума винагороди сплаті не підлягає. Винагорода за користування майном розраховується на дату, передбачену пунктом 11.1 цього договору для остаточного погашення заборгованості за цим договором у день дострокового повного виконання зобов`язань за цим договором або у день повного фактичного виконання зобов`язань за цим договором. У випадку дострокового повного погашення зобов`язань за цим договором подальший розрахунок винагороди за користування майном відбувається згідно із зазначеною формулою, де подальші обороти після повного погашення зобов`язань розглядаються як початкові, а порядковий номер дня розрахунку в історії цього договору та порядковий номер дня в історії цього договору отримують нові первинні значення. Сплата винагороди за користування майном здійснюється в українській гривні. Сума винагороди за користування майном сплачується у строк, зазначений у пункті 11.1 цього договору, або у день дострокового повного виконання зобов`язань за цим договором. У випадку несплати винагороди за користування кредитом у зазначений термін винагорода вважається простроченою.
Згідно з пунктом 2.6 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 з метою виконання зобов`язань по погашенню заборгованості Лізингоодержувача перед Банком Лізингоодержувач доручає Банку списувати кошти зі всіх поточних рахунків Лізингоодержувача та перераховувати на рахунок, відкритий згідно з пунктом 1.5 цього договору, у будь-якій валюті при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, в межах сум, що підлягають cплaті Банку за цим договором або підлягають сплаті Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Інгосстрах", відповідно за договором страхування та пункту 5 наступного договору, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється у порядку, встановленому законодавством. У випадку недостатності або відсутності у Лізингоодержувача коштів в національній валюті для погашення заборгованості (у тому числі сплати неустойки). Лізингоодержувач доручає Банку списати кошти в іноземній валюті у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в національній валюті на дату погашення, і продати списану іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України (МВРУ) (за курсом МВРУ для цієї операції на дату її проведення) з відшкодуванням витрат Банку на сплату зборів, комісій і вартості наданих пocлyг. При цьому Лізингоодержувач доручає Банку оформити заявку на продаж іноземної валюти на МВРУ від імені Лізингоодержувача.
В силу пункту 2.7 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 зобов`язання за цим договором виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від Лізингоодержувача, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для сплати винагороди за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)" згідно з пунктом 2.3.1 цього договору; далі – винагороди за моніторинг операції фінансового лізингу згідно з пунктом 2.3.3 цього договору; далі – підлягає сплаті страхова премія за перший рік дії цього договору згідно з договором страхування та пунктом 5.2.1 цього договору; далі – авансовий плaтiж згідно з пунктом 1.4 цього договору; далі – підлягає сплаті страхова премія за другий piк (інші роки) дії цього договору згідно з договором страхування та пунктом 5.3.1 цього договору; далі – відшкодування витрат/збитків Банку згідно з пунктами 7.2.14, 7.2.19 цього договору; далі – для погашення неустойки згідно з пунктами 8.10-8.12 цього договору; далі – для погашення штрафу згідно з пунктом 8.14 цього договору; далі – для погашення штрафів згідно з пунктами 8.2-8.3, 8.8-8.9 цього договору; далі – для погашення пені згідно з пунктами 8.1.1, 8.4, 8.7 цього договору; далі – простроченої винагороди за отримане в лізинг майно згідно з пунктом 8.1.2 цього договору; далі – винагороди за отримане в лізинг майно згідно з пунктом 2.3.2 цього договору; далі – прострочені платежі в частині викупу вартості переданого в лізинг майна; далі – викуп вартості переданого в лізинг майна; далі – винагороди за користування майном згідно з пунктом 2.4 цього договору.
У пункті 7.2.12 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 визначено, що Лізингоодержувач зобов`язується не зменшувати суму лізингових платежів, а також не затримувати виплату чергового лізингового платежу, якщо дані зміни не погоджені сторонами та не передбачені договорами про внесення змін до цього договору.
За умовами пункту 7.2.15 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 Лізингоодержувач зобов`язується виплачувати лізингові платежі, що враховують: суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна; відсотки (комісії) за отримане в лізинг майно; інші витрати Банка, безпосередньо пов`язані з договором фінансового лізингу, і передбачені даним договором, згідно з додатком №2 і не пізніше дати, зазначеної у додатку №2, що є невід`ємною частиною даного договору, на рахунок, відкритий згідно з пунктом 1.5 цього договору. Інші витрати Банка, що безпосередньо пов`язані з виконанням даного договору фінансового лізингу, можуть також бути компенсовані Лізингоодержувачем на підставі окремих рахунків або листів, що надані Банком.
Відповідно до пункту 8.1 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених пунктами 2.1-2.4, 7.2.15, 8.14 даного договору та зазначених у додатку №2 до даного договору, Лізингоодержувач сплачує Банку:
-пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня (пункт 8.1.1 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014);
-винагороду за отримане в лізинг майно у розмірі 48% річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна згідно з додатком №2 до даного договору (пункт 8.1.2 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014).
Згідно з пунктом 8.15 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 строки позовної давності за вимогами про стягнення лізингових платежів, неустойки – пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років.
Відповідно до пунктів 10.1, 10.1.2, 10.1.2.3 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 даний договір підлягає розірванню за ініціативою Банку в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення про це Лізингоодержувача за 3 дні у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу Лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше ніж 30 днів.
У пунктах 11.1, 11.2 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 сторонами узгоджено строк лізингу – з дати підписання цього договору до 23.04.2019. Зазначений строк може бути змінений відповідно до пунктів 10.1-10.4.2 даного договору. Даний договір набуває чинності з моменту його підписання. Термін дії договору обумовлений строком лізингу. Даний договір втрачає свою силу після виконання сторонами усіх зобов`язань по ньому.
З додатку №1 до договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 вбачається, що майном, яке передається в лізинг на підставі даного договору, є трактор Xerion 3800 TRAC вартістю 3695549 грн (з урахуванням ПДВ).
У додатку №2 до договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 сторони узгодили графік лізингових платежів. У графіку сплати лізингових платежів сторонами було визначено розміри лізингових чергових платежів та кількість лізингових платежів. Так, згідно з вказаним графіком Лізингоодержувач мав сплатити: платіж №1 – 24.04.2014 у розмірі 0,00 грн; платіж №2 – 25.08.2014 у розмірі 226056,60 грн; платіж №3 – 25.11.2014 у розмірі 226056,60 грн; платіж №4 – 25.03.2015 у розмірі 226056,60 грн; платіж №5 – 25.08.2015 у розмірі 226056,60 грн; платіж №6 – 25.11.2015 у розмірі 226056,60 грн; платіж №7 – 25.03.2016 у розмірі 226056,60 грн; платіж №8 – 25.08.2016 у розмірі 226056,60 грн; платіж №9 – 25.11.2016 у розмірі 226056,60 грн; платіж №10 – 25.03.2017 у розмірі 226056,60 грн; платіж №11 – 25.08.2017 у розмірі 226056,60 грн; платіж №12 – 25.11.2017 у розмірі 226056,60 грн; платіж №13 – 25.03.2018 у розмірі 226056,60 грн; платіж №14 – 25.08.2018 у розмірі 226056,60 грн; платіж №15 – 25.11.2018 у розмірі 226056,60 грн; платіж №16 – 25.03.2019 у розмірі 225056,60 грн; платіж №17 – 23.04.2019 у розмірі 1000 грн. Всього – 3390849 грн.
Додатком №3 до договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 передбачені тарифи за оформлення Банком документів.
30.04.2014 між сторонами підписано акт прийому майна на відповідне зберігання б/н від 30.04.2014, що є додатком №5 до договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014, за яким передано Лізингоодержувачу у відповідальне зберігання майно – трактор Xerion 3800 TRAC (трактор колісний CLAAS XERION 3800 TRAC, С.н. НОМЕР_1 , рік випуску 2013) вартістю 3695549 грн (з урахуванням ПДВ), який в подальшому на підставі акту прийому-передачі б/н від 06.05.2014 був переданий Банком та, відповідно, прийнятий Лізингоодержувачем у лізинг.
24.11.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" ("Банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" ("Лізингоодержувач") укладено договір про внесення змін до договору фінансового лізингу №DNH2LNI05503 від 24.04.2014, яким сторони погодили викласти додаток №2 до цього договору у новій редакції.
Згідно з новою редакцією додатка №2 до договору фінансового лізингу №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 сторони узгодили наступний графік лізингових платежів: платіж №1 – 25.08.2014 у розмірі 226056,60 грн; платіж №2 – 31.01.2015 у розмірі 226056,60 грн; платіж №3 – 25.03.2015 у розмірі 226056,60 грн; платіж №4 – 25.08.2015 у розмірі 226056,60 грн; платіж №5 – 25.11.2015 у розмірі 226056,60 грн; платіж №6 – 25.03.2016 у розмірі 226056,60 грн; платіж №7 – 25.08.2016 у розмірі 226056,60 грн; платіж №8 – 25.11.2016 у розмірі 226056,60 грн; платіж №9 – 25.03.2017 у розмірі 226056,60 грн; платіж №10 – 25.08.2017 у розмірі 226056,60 грн; платіж №11 – 25.11.2017 у розмірі 226056,60 грн; платіж №12 – 25.03.2018 у розмірі 226056,60 грн; платіж №13 – 25.08.2018 у розмірі 226056,60 грн; платіж №14 – 25.11.2018 у розмірі 226056,60 грн; платіж №15 – 25.03.2019 у розмірі 226056,60 грн; платіж №16 – 25.04.2019 у розмірі 1000 грн. Всього – 3390849 грн.
03.10.2019 Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" з листом №Е.65.0.0.0/3-191007 від 30.09.2019 про розірвання договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014, в якому повідомило Лізингоодержувача про одностороннє розірвання вказаного договору з 10.10.2019 на підставі пунктів 10.1, 10.1.2, 10.1.2.3 останнього.
13.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис (зареєстрований у реєстр за №1403) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" заборгованості, що утворилась у строк з 24.04.2014 по 15.10.2019 внаслідок невиконання договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014, у загальній сумі 10391545,47 грн з урахуванням: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 1808452,80 грн; заборгованості за процентами – 1803149,14 грн; заборгованості за винагородою у розмірі 5055379,26 грн; заборгованості з пені у розмірі – 1724564,27 грн.
Вказаний виконавчий напис було подано до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у зв`язку з чим відкрито виконавче провадження №62387293, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження №63560038.
13.10.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" ("Банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" ("Лізингоодержувач") укладено договір фінансового лізингу №DNH2LNI06308 (далі – договір №DNH2LNI06308 від 13.10.2014), відповідно до пункту 1.1 якого Банк здійснює придбання у власність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Лізинг" ("Продавець") та потім передає Лізингоодержувачу, який приймає від Банка в платне користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів – у власність, у визначені цим договором строки на умовах фінансового лізингу майно, найменування, кількість, вартість та технічні характеристики якого вказуються в специфікації (додатку №1), що є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з пунктом 1.2 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 вартість майна становить 839349,28 грн, ПДВ – 167869,86 грн, всього до сплати – 1007219,14 грн.
В силу пункту 1.4 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 авансовий платіж Лізингоодержувача в рахунок сплати майна становить 9,45% від суми до сплати, зазначеної у пункті 1.2 цього договору, що становить 95181,47 грн та підлягає сплаті в день укладення цього договору на рахунок, що зазначений у пункті 1.5 цього договору.
Для здійснення Лізингоодержувачем платежів за цим договором Банк відкриває рахунок №29096057010079 (пункт 1.5 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014).
У пункті 1.6 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 сторонами узгоджено, що поставка майна здійснюється на умовах: передача майна буде здійснюватися за адресою Лізингоодержувача (Одеська обл., Роздільнянський р-н, с. Єгорівка); майно повинне бути передане Лізингоодержувачу протягом 12 календарних днів після внесення авансового платежу, зазначеного у пункті 1.4 цього договору, на рахунок, вказаний у пункті 1.5 цього договору. Строк передачі майна може змінюватись в залежності від дотримання Продавцем строку постачання майна за договором купівлі-продажу, укладеного між Банком та Продавцем, про що Банк попередньо повідомляє Лізингоодержувача.
За умовами пункту 2.1 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 загальна сума цього договору становить 1007219,14 грн та складається з: суми авансового платежу – 95181,47 грн відповідно до пункту 1.4 цього договору та загальної вартості лізингових платежів у частині, що йде на викуп вартості переданого Лізингоодержувачу майна – 912037,67 грн згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеним у додатку №2, що є невід`ємною частиною цього договору.
Розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються додатком №2 (пункт 2.2 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014).
Відповідно до пункту 2.3 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 Лізингоодержувач сплачує Банку на рахунок, зазначений у пункті 1.5 цього договору, згідно з додатком №2:
-винагороду за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)" у розмірі 0 грн в день укладення цього договору (пункт 2.3.1 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014);
-винагороду за отримане в лізинг майно у розмірі 12% річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, і 360 днів у році, на дату сплати чергового лізингового платежу згідно з додатком №2 (пункт 2.3.2 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014);
-винагороду за моніторинг операції фінансового лізингу у розмірі 0% від вартості майна, зазначеної у пункті 1.2 цього договору, без урахування авансу, передбаченого у пункті 1.4 цього договору, одноразово в день укладення цього договору, що становить 0 грн (пункт 2.3.3 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014).
Пунктом 2.4 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 передбачено, що Лізингоодержувач сплачує Банку на рахунок, зазначений у пункті 1.5 цього договору, згідно з додатком №2 також винагороду за користування майном у розмірі, розрахованому за відповідною формулою, складовими якої є: сума винагороди за користування майном; числове значення фіксованої процентної ставки згідно з пунктом 2.3.2 цього договору; базис днів у році для розрахунку процентів (360 днів); офіційний курс української гривні до долару США на день розрахунку; порядковий номер дня розрахунку в історії цього договору; порядковий номер дня в історії цього договору; різниця між сумою лізингу за договором та сумою погашення заборгованості за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цього договору; сума погашених процентів за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цього договору; офіційний курс гривні до долара США на визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цього договору; вхідне сальдо на день розрахунку. При негативному значенні сума винагороди сплаті не підлягає. Винагорода за користування майном розраховується на дату, передбачену пунктом 11.1 цього договору для остаточного погашення заборгованості за цим договором у день дострокового повного виконання зобов`язань або у день повного фактичного виконання зобов`язань за даним договором. У випадку дострокового повного погашення зобов`язань за цим договором подальший розрахунок винагороди за користування майном відбувається згідно із зазначеною формулою, де подальші обороти після повного погашення зобов`язань розглядаються як початкові, а порядковий номер дня розрахунку в історії цього договору та порядковий номер дня в історії цього договору отримують нові первинні значення. Сплата винагороди за користування майном здійснюється в українській гривні. Сума винагороди за користування майном сплачується у строк, зазначений у пункті 11.1 цього договору, або у день дострокового повного виконання зобов`язань за цим договором. У випадку несплати винагороди за користування кредитом у зазначений термін винагорода вважається простроченою.
Згідно з пунктом 2.6 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 з метою виконання зобов`язань з погашення заборгованості Лізингоодержувача перед Банком Лізингоодержувач доручає Банку списувати кошти зі всіх поточних рахунків Лізингоодержувача та перераховувати на рахунок, зазначений у пункті 1.5 цього договору, у будь-якій валюті при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, в межах сум, що підлягають cплaті Банку за цим договором або підлягають сплаті Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Інгосстрах", відповідно за договором страхування та розділом 5 цього договору, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється у порядку. встановленому чинним законодавством України. У випадку недостатності або відсутності у Лізингоодержувача коштів в національній валюті для погашення заборгованості (у тому числі сплати неустойки). Лізингоодержувач доручає Банку списати кошти в іноземній валюті у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в національній валюті на дату погашення, та продати списану іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України (МВРУ) за курсом МВРУ для цієї операції на дату її проведення з відшкодуванням витрат Банку на сплату зборів, комісій та вартості наданих пocлyг. При цьому Лізингоодержувач доручає Банку оформити заявку на продаж іноземної валюти на МВРУ від імені Лізингоодержувача.
В силу пункту 2.7 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 зобов`язання за цим договором виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від Лізингоодержувача. а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для сплати винагороди за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)" згідно з пунктом 2.3.1 цього договору; далі – винагороди за моніторинг операції фінансового лізингу згідно з пунктом 2.3.3 цього договору; далі – підлягає сплаті страхова премія за перший рік дії цього договору згідно з договором страхування та пункту 5.2.1 цього договору; далі – авансовий плaтiж згідно з пунктом 1.4 цього договору; далі – підлягає сплаті страхова премія за другий piк (інші роки) дії цього договору згідно з договором страхування та пунктом 5.3.1 цього договору; далі – відшкодування витрат/збитків Банку згідно з пунктами 7.2.14, 7.2.19 цього договору; далі – для погашення неустойки згідно з пунктами 8.10-8.12 цього договору; далі – для погашення штрафу згідно з пунктом 8.14 цього договору; далі – для погашення штрафів згідно з пунктами 8.2-8.3, 8.8-8.9 цього договору; далі – для погашення пені згідно з пунктами 8.1.1, 8.4, 8.7 цього договору; далі – простроченої винагороди за отримане в лізинг майно згідно з пунктом 8.1.2 цього договору; далі – винагороди за отримане в лізинг майно згідно з пунктом 2.3.2 цього договору; далі – прострочені платежі в частині викупу вартості переданого в лізинг майна; далі – викуп вартості переданого в лізинг майна; далі – винагороди за користування майном згідно з пунктом 2.4 цього договору.
У пункті 7.2.12 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 визначено, що Лізингоодержувач зобов`язується не зменшувати суму лізингових платежів, а також не затримувати виплату чергового лізингового платежу, якщо дані зміни не погоджені сторонами та не передбачені договорами про внесення змін до цього договору.
За умовами пункту 7.2.15 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 Лізингоодержувач зобов`язується виплачувати лізингові платежі, що враховують: суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна; проценти (комісії) за отримане в лізинг майно; інші витрати Банка, безпосередньо пов`язані з цим договором, та передбачені цим договором згідно з додатком №2 та не пізніше дати, зазначеної у додатку №2, на рахунок, вказаний у пункті 1.5 цього договору. Інші витрати Банка, що безпосередньо пов`язані з виконанням цього договору, можуть також бути компенсовані Лізингоодержувачем на підставі окремих рахунків або листів, що надані Банком.
Відповідно до пункту 8.1 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених пунктами 2.1-2.4, 7.2.15, 8.14 цього договору та зазначених у додатку №2, Лізингоодержувач сплачує Банку:
-пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня (пункт 8.1.1 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014);
-винагороду за отримане в лізинг майно у розмірі 48% річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна згідно з додатком №2 (пункт 8.1.2 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014).
Згідно з пунктом 8.15 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 строки позовної давності за вимогами про стягнення лізингових платежів, неустойки – пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років.
Відповідно до пунктів 10.1, 10.1.2, 10.1.2.3 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 цей договір підлягає розірванню за ініціативою Банку в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення про це Лізингоодержувача за 3 дні у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу Лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше ніж 30 днів.
У пунктах 11.1, 11.2 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 сторонами узгоджено, що строк дії цього договору – з дати підписання цього договору до 12.10.2019. Зазначений строк може бути змінений відповідно до пунктів 10.1-10.4.2 цього договору. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання. Строк дії цього договору обумовлений строком лізингу. Цей договір втрачає свою силу після виконання сторонами усіх зобов`язань по ньому.
З додатку №1 до договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 вбачається, що майном, яке передається в лізинг на підставі даного договору, є жниварка соняшникова Class Conspeed 8-70 FC вартістю 1007219,14 грн (з урахуванням ПДВ).
У додатку №2 до договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 сторони узгодили графік лізингових платежів. У графіку сплати лізингових платежів сторонами було визначено розміри лізингових чергових платежів та кількість лізингових платежів. Так, згідно з вказаним графіком Лізингоодержувач мав сплатити: платіж №1 – 25.12.2014 у розмірі 91203,77 грн; платіж №2 – 25.07.2015 у розмірі 91203,77 грн; платіж №3 – 25.12.2015 у розмірі 91203,77 грн; платіж №4 – 25.07.2016 у розмірі 91203,77 грн; платіж №5 – 25.12.2016 у розмірі 91203,77 грн; платіж №6 – 25.07.2017 у розмірі 91203,77 грн; платіж №7 – 25.12.2017 у розмірі 91203,77 грн; платіж №8 – 25.07.2018 у розмірі 91203,77 грн; платіж №9 – 25.12.2018 у розмірі 91203,77 грн; платіж №10 – 25.07.2019 у розмірі 91203,74 грн; платіж №11 – 12.10.2019 у розмірі 1000 грн. Всього – 912037,67 грн.
Додатком №3 до договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 передбачені тарифи за оформлення Банком документів. 
05.11.2014 між сторонами підписано акт прийому-передачі майна, за яким Банк передав, а Лізингоодержувач прийняв у лізинг майно – жниварку соняшникову Class Conspeed 8-70 FC (№Н0200088) вартістю 1007219,14 грн (з урахуванням ПДВ).
15.12.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" ("Банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" ("Лізингоодержувач") укладено договір про внесення змін до договору фінансового лізингу №DNH2LNI06308 від 13.10.2014, яким сторони погодили викласти додаток №2 до цього договору у новій редакції.
Згідно з новою редакцією додатка №2 до договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 сторони узгодили наступний графік лізингових платежів: №1 – 31.01.2015 у розмірі 91203,77 грн; платіж №2 – 25.07.2015 у розмірі 91203,77 грн; платіж №3 – 25.12.2015 у розмірі 91203,77 грн; платіж №4 – 25.07.2016 у розмірі 91203,77 грн; платіж №5 – 25.12.2016 у розмірі 91203,77 грн; платіж №6 – 25.07.2017 у розмірі 91203,77 грн; платіж №7 – 25.12.2017 у розмірі 91203,77 грн; платіж №8 – 25.07.2018 у розмірі 91203,77 грн; платіж №9 – 25.12.2018 у розмірі 91203,77 грн; платіж №10 – 25.07.2019 у розмірі 91203,74 грн; платіж №11 – 12.10.2019 у розмірі 1000 грн. Всього – 912037,67 грн.
03.10.2019 Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" з листом №Е.65.0.0.0/3-191008 від 30.09.2019 про розірвання договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014, в якому повідомило Лізингоодержувача про одностороннє розірвання вказаного договору з 10.10.2019 на підставі пунктів 10.1, 10.1.2, 10.1.2.3 останнього.
30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис (зареєстрований у реєстрі за №1404) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" заборгованості, що утворилась у строк з 13.10.2014 по 15.10.2019 внаслідок невиконання договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014, у загальній сумі 1660181,62 грн з урахуванням: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 364815,93 грн; заборгованості за процентами – 231368,69 грн; заборгованості за винагородою – 876240,20 грн; заборгованості з пені у розмірі – 187756,80 грн.
Вказаний виконавчий напис було подано до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у зв`язку з чим відкрито виконавче провадження №62059055, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження №63560038.
14.07.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" ("Банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" ("Лізингоодержувач") укладено договір фінансового лізингу №DNH2LNI05953 (далі – договір №DNH2LNI05953 від 14.07.2014), відповідно до пункту 1.1 якого Банк здійснює придбання у власність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Лізинг" ("Продавець") та потім передає Лізингоодержувачу, який приймає від Банка в платне користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів – у власність, у визначені цим договором строки на умовах фінансового лізингу майно відповідно до специфікації, наданої у додатку №1 до даного договору.
Згідно з пунктом 1.2 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 вартість майна становить 2966425 грн, ПДВ – 593285 грн, всього до сплати – 3559710 грн.
В силу пункту 1.4 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 авансовий платіж Лізингоодержувача в рахунок сплати майна становить 10% від суми до оплати, зазначеної у пункті 1.2 цього договору, що становить 355971 грн і підлягає сплаті в день укладення даного договору фінансового лізингу на рахунок, відкритий згідно з пунктом 1.5 цього договору.
Для здійснення Лізингоодержувачем платежів за цим договором Банк відкриває рахунок №29097010073052 (пункт 1.5 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014).
У пункті 1.6 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 сторонами узгоджено, що поставка майна здійснюється на умовах: передача майна буде здійснюватися за адресою Лізингоодержувача (Одеська обл., Роздільнянський р-н, с. Єгорівка); майно повинне бути передане Лізингоодержувачу протягом 12 календарних днів після внесення авансового платежу, зазначеного у пункті 1.4 цього договору, на рахунок, відкритий згідно з пунктом 1.5 цього договору. Строк передачі майна може змінюватись в залежності від дотримання Продавцем строку постачання майна за договором купівлі-продажу, укладеного між Банком та Продавцем, про що Банк попередньо повідомляє Лізингоодержувача.
За умовами пункту 2.1 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 загальна сума цього договору становить 3559710 грн та складається з: суми авансового платежу – 355971 грн згідно з пунктом 1.4 та загальної вартості лізингових платежів у частині, що йде на викуп вартості переданого в лізинг майна – 3203739 грн згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеним у додатку №2, що є невід`ємною частиною даного договору фінансового лізингу.
Розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються графіком внесення лізингових платежів, зазначеним у додатку №2, що є невід`ємною частиною даного договору фінансового лізингу (пункт 2.2 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014).
Відповідно до пункту 2.3 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 Лізингоодержувач сплачує Банку на рахунок, зазначений у пункті 1.5 цього договору, згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеним у додатку №2, що є невід`ємною частиною даного договору фінансового лізингу:
-винагороду за відкриття рахунку №20712050000820 "Фінансовий лізинг (оренда)" у розмірі 0,00 грн в день укладення даного договору фінансового лізингу (пункт 2.3.1 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014);
-винагороду за отримане в лізинг майно у розмірі 12% річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, і 360 днів у році, в дату сплати процентів, на дату сплати чергового лізингового платежу згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеному в додатку №2, що є невід`ємною частиною даного договору фінансового лізингу (пункт 2.3.2 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014);
-винагороду за моніторинг операції фінансового лізингу у розмірі 0,00% від вартості майна, зазначеної у пункті 1.2, без урахування авансу, зазначеного у пункті 1.4 даного договору, одноразово в день укладення даного договору фінансового лізингу, що становить 0,00 грн (пункт 2.3.3 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014).
Пунктом 2.4 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 передбачено, що Лізингоодержувач сплачує Банку на рахунок, зазначений у пункті 1.5 цього договору, згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеним у додатку №2, також винагороду за користування майном у розмірі, розрахованому за відповідною формулою, складовими якої є: сума винагороди за користування майном; числове значення фіксованої процентної ставки згідно з пунктом 2.3.2 цього договору; базис днів у році для розрахунку процентів (360 днів); офіційний курс української гривні до долару США на день розрахунку; порядковий номер дня розрахунку в історії цього договору; порядковий номер дня в історії цього договору; різниця між сумою лізингу за договором та сумою погашення заборгованості за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цього договору; сума погашених процентів за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цього договору; офіційний курс гривні до долара США на визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цього договору; вхідне сальдо на день розрахунку. При негативному значенні сума винагороди сплаті не підлягає. Винагорода за користування майном розраховується на дату, передбачену пунктом 11.1 цього договору для остаточного погашення заборгованості за цим договором у день дострокового повного виконання зобов`язань за цим договором або у день повного фактичного виконання зобов`язань за цим договором. У випадку дострокового повного погашення зобов`язань за цим договором подальший розрахунок винагороди за користування майном відбувається згідно із зазначеною формулою, де подальші обороти після повного погашення зобов`язань розглядаються як початкові, а порядковий номер дня розрахунку в історії цього договору та порядковий номер дня в історії цього договору отримують нові первинні значення. Сплата винагороди за користування майном здійснюється в українській гривні. Сума винагороди за користування майном сплачується у строк, зазначений у пункті 11.1 цього договору, або у день дострокового повного виконання зобов`язань за цим договором. У випадку несплати винагороди за користування кредитом у зазначений термін винагорода вважається простроченою.
Згідно з пунктом 2.6 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 з метою виконання зобов`язань по погашенню заборгованості Лізингоодержувача перед Банком Лізингоодержувач доручає Банку списувати кошти зі всіх поточних рахунків Лізингоодержувача та перераховувати на рахунок, відкритий згідно з пунктом 1.5 цього договору, у будь-якій валюті при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, в межах сум, що підлягають cплaті Банку за цим договором або підлягають сплаті Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Інгосстрах", відповідно за договором страхування та пункту 5 наступного договору, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється у порядку. встановленому законодавством. У випадку недостатності або відсутності у Лізингоодержувача коштів в національній валюті для погашення заборгованості (у тому числі сплати неустойки). Лізингоодержувач доручає Банку списати кошти в іноземній валюті у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в національній валюті на дату погашення, і продати списану іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України (МВРУ) (за курсом МВРУ для цієї операції на дату її проведення) з відшкодуванням витрат Банку на сплату зборів, комісій і вартості наданих пocлyг. При цьому Лізингоодержувач доручає Банку оформити заявку на продаж іноземної валюти на МВРУ від імені Лізингоодержувача.
В силу пункту 2.7 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 зобов`язання за цим договором виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від Лізингоодержувача. а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для сплати винагороди за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)" згідно з пунктом 2.3.1 цього договору; далі – винагороди за моніторинг операції фінансового лізингу згідно пункту 2.3.3 цього договору; далі – підлягає сплаті страхова премія за перший рік дії цього договору згідно з договором страхування та пункту 5.2.1 цього договору; далі – авансовий плaтiж згідно з пунктом 1.4. цього договору; далі – підлягає сплаті страхова премія за другий piк (інші роки) дії цього договору згідно з договором страхування та пунктом 5.3.1 цього договору; далі – відшкодування витрат/збитків Банку згідно з пунктами 7.2.14, 7.2.19 цього договору; далі – для погашення неустойки згідно з пунктами 8.10-8.12 цього договору; далі – для погашення штрафу згідно з пунктом 8.14 цього договору; далі – для погашення штрафів згідно з пунктами 8.2-8.3, 8.8-8.9 цього договору; далі – для погашення пені згідно з пунктами 8.1.1, 8.4, 8.7 цього договору; далі – простроченої винагороди за отримане в лізинг майно згідно з пунктом 8.1.2 цього договору; далі – винагороди за отримане в лізинг майно згідно з пунктом 2.3.2 цього договору; далі – прострочені платежі в частині викупу вартості переданого в лізинг майна; далі – викуп вартості переданого в лізинг майна; далі – винагороди за користування майном згідно з пунктом 2.4 цього договору.
У пункті 7.2.12 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 визначено, що Лізингоодержувач зобов`язується не зменшувати суму лізингових платежів, а також не затримувати виплату чергового лізингового платежу, якщо дані зміни не погоджені сторонами та не передбачені договорами про внесення змін до цього договору.
За умовами пункту 7.2.15 №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 Лізингоодержувач зобов`язується виплачувати лізингові платежі, що враховують: суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна; відсотки (комісії) за отримане в лізинг майно; інші витрати Банка, безпосередньо пов`язані з договором фінансового лізингу, і передбачені даним договором, згідно з додатком №2 і не пізніше дати, зазначеної у додатку №2, що є невід`ємною частиною даного договору, на рахунок, відкритий згідно з пунктои 1.5 цього договору. Інші витрати Банка, що безпосередньо пов`язані з виконанням даного договору фінансового лізингу, можуть також бути компенсовані Лізингоодержувачем на підставі окремих рахунків або листів, що надані Банком.
Відповідно до пункту 8.1 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених пунктами 2.1-2.4, 7.2.15, 8.14 даного договору та зазначених у додатку №2 до даного договору, Лізингоодержувач сплачує Банку:
-пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня (пункт 8.1.1 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014);
-винагороду за отримане в лізинг майно у розмірі 48% річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна згідно з додатком №2 до даного договору (пункт 8.1.2 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014).
Згідно з пунктом 8.15 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 строки позовної давності за вимогами про стягнення лізингових платежів, неустойки – пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років.
Відповідно до пунктів 10.1, 10.1.2, 10.1.2.3 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 даний договір підлягає розірванню за ініціативою Банку в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення про це Лізингоодержувача за 3 дні у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу Лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше ніж 30 днів.
У пунктах 11.1, 11.2 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 сторонами узгоджено строк лізингу – з дати підписання цього договору до 13.07.2019. Зазначений строк може бути змінений відповідно до пунктів 10.1-10.4.2 даного договору. Даний договір набуває чинності з моменту його підписання. Термін дії договору обумовлений строком лізингу. Даний договір втрачає свою силу після виконання сторонами усіх зобов`язань по ньому.
З додатку №1 до договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 вбачається, що майном, яке передається в лізинг на підставі даного договору, є зернозбиральний комбайн CLLAS Tucano 440 (№83901957, 2012 р.в. двигун НОМЕР_2 , свідоцтво №056795) вартістю 2817500 грн; жатка зернова V750 (№71610693) вартістю 550620 грн; візок транспортний вартістю 191590 грн. Всього вартість майна з урахуванням ПДВ – 3559710 грн.
У додатку №2 до договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 сторони узгодили графік лізингових платежів. У графіку сплати лізингових платежів сторонами було визначено розміри лізингових чергових платежів та кількість лізингових платежів. Так, згідно з вказаним графіком Лізингоодержувач мав сплатити: платіж №1 – 14.07.2014 у розмірі 0,00 грн; платіж №2 – 25.12.2014 у розмірі 320373,90 грн; платіж №3 – 25.08.2015 у розмірі 320373,90 грн; платіж №4 – 25.12.2015 у розмірі 320373,90 грн; платіж №5 – 25.08.2016 у розмірі 320373,90 грн; платіж №6 – 25.12.2016 у розмірі 320373,90 грн; платіж №7 – 25.08.2017 у розмірі 320373,90 грн; платіж №8 – 25.12.2017 у розмірі 320373,90 грн; платіж №9 – 25.08.2018 у розмірі 320373,90 грн; платіж №10 – 25.12.2018 у розмірі 320373,90 грн; платіж №11 – 13.07.2019 у розмірі 320373,90 грн. Всього – 3203739 грн.
Додатком №3 до договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 передбачені тарифи за оформлення Банком документів.
22.07.2014 між сторонами підписано акт прийому-передачі майна б/н від 22.07.2014, що є додатком №4 до договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014, за яким Банк передав, а Лізингоодержувач прийняв у лізинг майно зернозбиральний комбайн CLLAS Tucano 440 (№83901957, 2012 р.в. двигун НОМЕР_2 свідоцтво №056795) вартістю 2817500 грн, жатка зернова V750 (№71610693) вартістю 550620 грн, візок транспортний вартістю 191590 грн. Всього вартість майна з урахуванням ПДВ – 3559710 грн.
15.12.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" ("Банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" ("Лізингоодержувач") укладено договір про внесення змін до договору фінансового лізингу №DNH2LNI05953 від 14.07.2014, яким сторони погодили викласти додаток №2 до цього договору у новій редакції.
Згідно з новою редакцією додатку №2 до договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 сторони узгодили наступний графік лізингових платежів: платіж №1 – 31.01.2015 у розмірі 320373,90 грн; платіж №2 – 25.08.2015 у розмірі 320373,90 грн; платіж №3 – 25.12.2015 у розмірі 320373,90 грн; платіж №4 – 25.08.2016 у розмірі 320373,90 грн; платіж №5 – 25.12.2016 у розмірі 320373,90 грн; платіж №6 – 25.08.2017 у розмірі 320373,90 грн; платіж №7 – 25.12.2017 у розмірі 320373,90 грн; платіж №8 – 25.08.2018 у розмірі 320373,90 грн; платіж №9 – 25.12.2018 у розмірі 320373,90 грн; платіж №10 – 13.07.2019 у розмірі 320373,90 грн Всього – 3203739,00 грн.
03.10.2019 Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" з листом №Е.65.0.0.0/3-191005 від 30.09.2019 про розірвання договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014, в якому повідомило Лізингоодержувача про одностороннє розірвання вказаного договору з 10.10.2019 на підставі пунктів 10.1, 10.1.2, 10.1.2.3 останнього.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.09.2020 у справі №916/966/20, яке набрало законної сили та є чинним, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 1281495,60 грн заборгованості за договором №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 та 19222,43 грн судового збору.
08.10.2020 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2020 у справі №916/966/20 судом першої інстанції було видано наказ про його примусове виконання, який в подальшому пред`явлено до виконання в Біляївський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у зв`язку з чим відкрито виконавче провадження №64472577, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження №63560038.
У матеріалах справи наявні акт перевірки транспортного засобу від 15.11.2021 та акт повернення транспортного засобу від 15.11.2021, а саме: зернозбирального комбайну CLLAS Tucano 440 (№83901957, 2012 р.в.).
07.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" ("Банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" ("Лізингоодержувач") укладено договір фінансового лізингу №DNH2LNI06063 (далі – договір №DNH2LNI06063 від 07.08.2014), відповідно до пункту 1.1 якого Банк здійснює придбання у власність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Лізинг" ("Продавець") та потім передає Лізингоодержувачу, який приймає від Банка в платне користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів – у власність, у визначені цим договором строки на умовах фінансового лізингу майно, найменування, кількість, вартість та технічні характеристики якого, вказуються в специфікації (додатку №1), що є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з пунктом 1.2 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 вартість майна становить 459633,96 грн, ПДВ – 91926,79 грн, всього до сплати – 551560,75 грн.
В силу пункту 1.4 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 авансовий платіж Лізингоодержувача в рахунок сплати майна становить 9,78% від суми до сплати, зазначеної у пункті 1.2 цього договору, що становить 53935 грн та підлягає сплаті у день укладення цього договору на рахунок, що зазначений у пункті 1.5 останнього.
Для здійснення Лізингоодержувачем платежів за цим договором Банк відкриває рахунок №29099050134131 (пункт 1.5 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014).
У пункті 1.6 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 сторонами узгоджено, що поставка майна здійснюється на умовах: передача майна буде здійснюватися за адресою Лізингоодержувача (Одеська обл., Роздільнянський р-н, с. Єгорівка); майно повинне бути передане Лізингоодержувачу протягом 12 календарних днів після внесення авансового платежу, зазначеного у пункті 1.4 цього договору, на рахунок, вказаний у пункті 1.5 даного договору. Строк передачі майна може змінюватись в залежності від дотримання Продавцем строку постачання майна за договором купівлі-продажу, укладеного між Банком та Продавцем, про що Банк попередньо повідомляє Лізингоодержувача.
За умовами пункту 2.1 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 загальна сума цього договору становить 551560,75 грн та складається з: суми авансового платежу – 53935 грн відповідно до пункту 1.4 цього договору та загальної вартості лізингових платежів у частині, що йде на викуп вартості переданого Лізингоодержувачу майна – 497625,75 грн згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеним у додатку №2, що є невід`ємною частиною цього договору.
Розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються додатком №2 (пункт 2.2 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014).
Відповідно до пункту 2.3 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 Лізингоодержувач сплачує Банку на рахунок, зазначений у пункті 1.5 цього договору, згідно з додатком №2:
-винагороду за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)" у розмірі 0 грн в день укладення цього договору (пункт 2.3.1 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014);
-винагороду за отримане в лізинг майно у розмірі 12% річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, і 360 днів у році, на дату сплати чергового лізингового платежу згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеному в додатку №2, що є невід`ємною частиною даного договору фінансового лізингу (пункт 2.3.2 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014);
-винагороду за моніторинг операції фінансового лізингу у розмірі 0% від вартості майна, зазначеної у пункті 1.2 цього договору, без урахування авансу, передбаченого у пункті 1.4 даного договору, одноразово в день укладення цього договору, що становить 0 грн (пункт 2.3.3 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014).
Пунктом 2.4 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 передбачено, що Лізингоодержувач сплачує Банку на рахунок, зазначений у пункті 1.5 цього договору, відповідно до додатку №2 також винагороду за користування майном у розмірі, розрахованому за відповідною формулою, складовими якої є: сума винагороди за користування майном; числове значення фіксованої процентної ставки згідно з пунктом 2.3.2 цього договору; базис днів у році для розрахунку процентів (360 днів); офіційний курс української гривні до долару США на день розрахунку; порядковий номер дня розрахунку в історії цього договору; порядковий номер дня в історії цього договору; різниця між сумою лізингу за договором та сумою погашення заборгованості за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цього договору; сума погашених процентів за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цього договору; офіційний курс гривні до долара США на визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цього договору; вхідне сальдо на день розрахунку. При негативному значенні сума винагороди сплаті не підлягає. Винагорода за користування майном розраховується на дату, передбачену пунктом 11.1 цього договору для остаточного погашення заборгованості за цим договором у день дострокового повного виконання зобов`язань або у день повного фактичного виконання зобов`язань за даним договором. У випадку дострокового повного погашення зобов`язань за цим договором подальший розрахунок винагороди за користування майном відбувається згідно із зазначеною формулою, де подальші обороти після повного погашення зобов`язань розглядаються як початкові, а порядковий номер дня розрахунку в історії цього договору та порядковий номер дня в історії цього договору отримують нові первинні значення. Сплата винагороди за користування майном здійснюється в українській гривні. Сума винагороди за користування майном сплачується у строк, зазначений у пункті 11.1 цього договору, або у день дострокового повного виконання зобов`язань за цим договором. У випадку несплати винагороди за користування кредитом у зазначений термін винагорода вважається простроченою.
Згідно з пунктом 2.6 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 з метою виконання зобов`язань з погашення заборгованості Лізингоодержувача перед Банком Лізингоодержувач доручає Банку списувати кошти зі всіх поточних рахунків Лізингоодержувача та перераховувати на рахунок, зазначений у пункті 1.5 цього договору, у будь-якій валюті при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, в межах сум, що підлягають cплaті Банку за цим договором або підлягають сплаті Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Інгосстрах", відповідно за договором страхування та розділом 5 цього договору, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється у порядку. встановленому чинним законодавством України. У випадку недостатності або відсутності у Лізингоодержувача коштів в національній валюті для погашення заборгованості (у тому числі сплати неустойки). Лізингоодержувач доручає Банку списати кошти в іноземній валюті у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в національній валюті на дату погашення, та продати списану іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України (МВРУ) за курсом МВРУ для цієї операції на дату її проведення з відшкодуванням витрат Банку на сплату зборів, комісій та вартості наданих пocлyг. При цьому Лізингоодержувач доручає Банку оформити заявку на продаж іноземної валюти на МВРУ від імені Лізингоодержувача.
В силу пункту 2.7 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 зобов`язання за цим договором виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від Лізингоодержувача. а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для сплати винагороди за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)" згідно з пунктом 2.3.1 цього договору; далі – винагороди за моніторинг операції фінансового лізингу згідно з пунктом 2.3.3 цього договору; далі – підлягає сплаті страхова премія за перший рік дії цього договору згідно з договором страхування та пункту 5.2.1 цього договору; далі – авансовий плaтiж згідно з пунктом 1.4. цього договору; далі – підлягає сплаті страхова премія за другий piк (інші роки) дії цього договору згідно з договором страхування та пунктом 5.3.1 цього договору; далі – відшкодування витрат/збитків Банку згідно з пунктами 7.2.14, 7.2.19 цього договору; далі – для погашення неустойки згідно з пунктами 8.10-8.12 цього договору; далі – для погашення штрафу згідно з пунктом 8.14 цього договору; далі – для погашення штрафів згідно з пунктами 8.2-8.3, 8.8-8.9 цього договору; далі – для погашення пені згідно з пунктами 8.1.1, 8.4, 8.7 цього договору; далі – простроченої винагороди за отримане в лізинг майно згідно з пунктом 8.1.2 цього договору; далі - винагороди за отримане в лізинг майно згідно з пунктом 2.3.2 цього договору; далі – прострочені платежі в частині викупу вартості переданого в лізинг майна; далі – викуп вартості переданого в лізинг майна; далі – винагороди за користування майном згідно з пунктом 2.4 цього договору.
У пункті 7.2.12 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 визначено, що Лізингоодержувач зобов`язується не зменшувати суму лізингових платежів, а також не затримувати виплату чергового лізингового платежу, якщо дані зміни не погоджені сторонами та не передбачені договорами про внесення змін до цього договору.
За умовами пункту 7.2.15 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 Лізингоодержувач зобов`язується виплачувати лізингові платежі, що враховують: суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна; проценти (комісії) за отримане в лізинг майно; інші витрати Банка, безпосередньо пов`язані з цим договором, та передбачені цим договором згідно з додатком №2 та не пізніше дати, зазначеної у додатку №2, на рахунок, вказаний у пункті 1.5 цього договору. Інші витрати Банка, що безпосередньо пов`язані з виконанням цього договору, можуть також бути компенсовані Лізингоодержувачем на підставі окремих рахунків або листів, що надані Банком.
Відповідно до пункту 8.1 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених пунктами 2.1-2.4, 7.2.15, 8.14 цього договору та зазначених у додатку №2, Лізингоодержувач сплачує Банку:
-пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня (пункт 8.1.1 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014);
-винагороду за отримане в лізинг майно у розмірі 48% річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна згідно з додатком №2 (пункт 8.1.2 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014).
Згідно з пунктом 8.15 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 строки позовної давності за вимогами про стягнення лізингових платежів, неустойки – пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років.
Відповідно до пунктів 10.1, 10.1.2, 10.1.2.3 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 цей договір підлягає розірванню за ініціативою Банку в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення про це Лізингоодержувача за 3 дні у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу Лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше ніж 30 днів.
У пунктах 11.1, 11.2 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 сторонами узгоджено, що строк дії цього договору – з дати підписання цього договору до 06.08.2019. Зазначений строк може бути змінений відповідно до пунктів 10.1-10.4.2 цього договору. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання. Строк дії цього договору обумовлений строком лізингу. Цей договір втрачає свою силу після виконання сторонами усіх зобов`язань по ньому.
З додатку №1 до договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 вбачається, що майном, яке передається в лізинг на підставі даного договору, є жатка Sunspeed 12-70 вартістю 551560,75 грн (з урахуванням ПДВ).
У додатку №2 до договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 сторони узгодили графік лізингових платежів. У графіку сплати лізингових платежів сторонами було визначено розміри лізингових чергових платежів та кількість лізингових платежів. Так, згідно з вказаним графіком Лізингоодержувач мав сплатити: платіж №1 – 07.08.2014 у розмірі 0,00 грн; платіж №2 – 25.12.2014 у розмірі 49762,58 грн; платіж №3 – 25.08.2015 у розмірі 49762,58 грн; платіж №4 – 25.12.2015 у розмірі 49762,58 грн; платіж №5 – 25.08.2016 у розмірі 49762,58 грн; платіж №6 – 26.12.2016 у розмірі 49762,58 грн; платіж №7 – 25.08.2017 у розмірі 49762,58 грн; платіж №8 – 25.12.2017 у розмірі 49762,58 грн; платіж №9 – 25.08.2018 у розмірі 49762,58 грн; платіж №10 – 25.12.2018 у розмірі 49762,58 грн; платіж №11 – 06.08.2019 у розмірі 49762,53 грн. Всього – 497625,75 грн.
Додатком №3 до договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 передбачені тарифи за оформлення Банком документів.
15.12.2014 між сторонами укладено договір про внесення змін до договору фінансового лізингу №DNH2LNI06063 від 07.08.2014, яким передбачено викладення додатку №2 до цього договору у новій редакції.
Згідно з новою редакцією додатку №2 до договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 сторони узгодили наступний графік лізингових платежів: №1 – 31.01.2015 у розмірі 49762,58 грн; платіж №2 – 25.08.2015 у розмірі 49762,58 грн; платіж №3 – 25.12.2015 у розмірі 49762,58 грн; платіж №4 – 25.08.2016 у розмірі 49762,58 грн; платіж №5 – 25.12.2016 у розмірі 49762,58 грн; платіж №6 – 26.08.2017 у розмірі 49762,58 грн; платіж №7 – 25.12.2017 у розмірі 49762,58 грн; платіж №8 – 25.08.2018 у розмірі 49762,58 грн; платіж №9 – 25.12.2018 у розмірі 49762,58 грн; платіж №10 – 06.08.2019 у розмірі 49762,53 грн. Всього – 497625,75 грн.
В подальшому Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" з листом №Е.65.0.0.0/3-191006 від 30.09.2019 про розірвання договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014, в якому повідомило Лізингоодержувача про одностороннє розірвання вказаного договору з 10.10.2019 на підставі пунктів 10.1, 10.1.2, 10.1.2.3 останнього.
У квітні місяці 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 станом на 29.01.2020 у сумі 1117219,13 грн. За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 13.04.2020 відкрито провадження у справі №916/967/20.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.09.2020 у справі №916/967/20 задоволено позов; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу відповідно до договору фінансового лізингу №DNH2LNI06063 від 07.08.2014, зокрема, 199050,27 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 120491,77 грн заборгованості за відсотками, 660251,81 грн заборгованості за винагородою, 137425,28 грн заборгованості з пені, а також 16758,29 грн судового збору.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2020 у справі №916/967/20 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 660251,81 грн заборгованості за винагородою, відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині, в частині розподілу судових витрат змінено, в решті рішення залишено без змін та викладено його резолютивну частину в наступній редакції:
"Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 199050,27 грн основної заборгованості за лізинговими платежами, 120491,77 грн заборгованості за відсотками, 137425,28 грн пені та 6870,90 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити".
Крім того, вищенаведеною постановою суду апеляційної інстанції стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" 10306,35 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
26.02.2021 судом першої інстанції було видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2020 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 у справі №916/967/20, який в подальшому пред`явлено до виконання в Перший Приморський відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у зв`язку з чим відкрито виконавче провадження №65350936, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження №63560038.
Враховуючи вищевикладені обставини, посилаючись на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" взятих на себе зобов`язань за договорами фінансового лізингу №DNH2LNI05503 від 24.04.2014, №DNH2LNI06308 від 13.10.2014, №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 та №DNH2LNI06063 від 07.08.2014, Акціонерне товариства "ПриватБанк" звернулося до Господарського суду Одеської області з заявою б/н від 04.04.2025 (вх.№3-268/25 від 07.04.2025) про визнання його грошових вимог до боржника у загальній сумі 15503227,96 грн.
Визнаючи вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із доведеності заявником наявності у нього грошових вимог до боржника у заявленому до визнання розмірі.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не погоджується з висновком Господарського суду Одеської області щодо повного визнання грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до боржника, з огляду на наступне.
Провадження у справах про банкрутство є однією з форм господарського процесу, тому в його межах повинні виконуватися завдання господарського судочинства та досягатися його мета – ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (постанова Верховного Суду від 16.06.2022 у справі №905/813/20).
Відповідно до частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Положеннями частини третьої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства визначено вимоги до форми і змісту заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника, серед яких виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; перелік документів, що додаються до заяви. Зокрема, до заяви в обов`язковому порядку додаються документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.
У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.
Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.
Отже, реалізація кредитором права на пред`явлення кредиторських вимог до боржника як будь-якого права на судовий захист майнових прав та визнання цих вимог судом обумовлена обов`язком доказування кредитором таких вимог, адже саме він повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести (викласти) обставини, що підтверджують заявлені ним вимоги до боржника.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 27.07.2023 у справі №917/814/16.
Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.
Провадження у справі про банкрутство на відміну від позовного, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника.
Відтак визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство має своїм наслідком вплив не лише на права та інтереси самого кредитора (заявника) та боржника, а й на права та інтереси інших кредиторів у справі, адже в залежності від результату визнання їх судом перебуває можливість та обсяг розміру задоволення вимог таких кредиторів.
За цих умов, використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, що як наслідок порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також права боржника у справі про банкрутство.
Таким чином, важливе значення під час розгляду судом заявлених у справі про банкрутство (неплатоспроможність) грошових вимог до боржника має застосування правил доказування та встановлення обґрунтованості таких вимог, що унеможливлюють визнання безпідставних вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів.
Системний аналіз статей 45-47 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить про те, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника – потенційного кредитора, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог.
Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України), допустимості (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України), достовірності (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України) та вірогідності (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).
Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.
У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20, від 01.06.2021 у справі №911/2581/14).
Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:
-перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;
-при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;
-під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 Господарського процесуального кодексу України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.
Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів у разі ненадання заявником - кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог зумовлює прийняття судом рішення про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.
Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги до боржника можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 23.09.2021 у справі №910/866/20, від 21.10.2021 у справі №913/479/18, від 02.06.2022 у справі №917/1384/20).
Отже, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Аналогічний правовий висновок Верховного Суду міститься в постанові від 30.05.2023 у справі №916/120/22.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. 
За загальним правилом зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України ).
Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом.
Як зазначалося вище, відповідно до пункту 2.3.2 договорів фінансового лізингу №DNH2LNI05503 від 24.04.2014, №DNH2LNI06308 від 13.10.2014, №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 та №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 Лізингоодержувач сплачує Банку на рахунок, зазначений у пунктах 1.5 відповідного договору, згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеним у додатку №2, винагороду за отримане в лізинг майно у розмірі 12% річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, і 360 днів у році, в дату сплати процентів, на дату сплати чергового лізингового платежу згідно з графіком внесення лізингових платежів, зазначеним у додатках №2, що є невід`ємною частиною відповідних договорів фінансового лізингу.
Пунктами 10.1, 10.1.2, 10.1.2.3 договорів фінансового лізингу №DNH2LNI05503 від 24.04.2014, №DNH2LNI06308 від 13.10.2014, №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 та №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 передбачено, що відповідні договори підлягають розірванню за ініціативою Банку в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення про це Лізингоодержувача за 3 дні у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу Лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше ніж 30 днів.
Протягом усього терміну дії договору майно є власністю Банку (пункти 4.1 договорів №DNH2LNI05503 від 24.04.2014, №DNH2LNI06308 від 13.10.2014, №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 та №DNH2LNI06063 від 07.08.2014).
Згідно з пунктом 10.3 договорів фінансового лізингу №DNH2LNI05503 від 24.04.2014, №DNH2LNI06308 від 13.10.2014, №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 та №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 у випадку розірвання договору фінансового лізингу майно повинно бути повернуте Лізингоодержувачем протягом 3-х днів по акту прийому-передачі майна в тому стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу.
Верховний Суд у постанові від 15.01.2021 у справі №904/2357/20 зазначив, що договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.
Лізингові платежі, сплачені як частина відшкодування вартості предметів лізингу, за своєю суттю є оплата предмета купівлі-продажу (попередня оплата), який в подальшому лізингодавець зобов`язувався передати лізингоодержувачу у власність. У зв`язку з розірванням договорів та вилученням предметів лізингу на користь лізингодавця, такий обов`язок у лізингоодержувача відсутній.
Отже, наслідком розірвання договору є відсутність у лізингодавця обов`язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність лізингоодержувача і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати.
Подібного за змістом висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.06.2021 у справі №904/5726/19, зазначивши, що належне виконання лізингоодержувачем обов`язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.
На правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).
Оскільки в силу особливостей регулювання правовідносин лізингу договором та законом право власності на передане в лізинг майно залишається за лізингодавцем, то наслідком припинення договору лізингу внаслідок відмови лізингодавця є відсутність у нього обов`язку надати предмет лізингу в майбутньому у власність лізингоодержувача і, відповідно, відсутність права вимагати оплати вартості предмета лізингу.
Враховуючи структуру та призначення лізингових платежів, ці платежі не є рівнозначними платі за користування, на відміну від орендної плати, позаяк містять в собі таку складову, як відшкодування частини вартості предмета лізингу, і з моменту розірвання договору лізингу зобов`язання лізингодавця щодо передачі об`єкта лізингу у власність лізингоодержувача є припиненим, відповідно в лізингоодержувача припинилось зобов`язання щодо відшкодування вартості цього об`єкта.
Повернення майна у дату розірвання договору і сплата на вказану дату лізингових платежів є належним виконанням договору фінансового лізингу. Повернення переданого у лізинг майна та сплата нарахованих до дня розірвання договору лізингових платежів пізніше дати розірвання договору фінансового лізингу є порушенням і простроченням лізингоотримувача.
Лізинговий платіж і відсоткова винагорода за користування майном, отриманим в лізинг, є "законними договірними" платежами під час дії договору фінансового лізингу. Після розірвання договору фінансового лізингу їх нарахування і вимога про їх сплату не є законною.
Розірвання договору виключає подальшу можливість нарахування лізингових платежів і відсоткової винагороди за користування майном з двох причин:
-по-перше, договір фінансового лізингу розірвано і не існує, тому передбачені ним законні підстави нарахування лізингових платежів відсутні, натомість після розірвання договору виникають нові підстави для нарахування, наприклад, відповідальність за порушення обов`язку повернути майно, відповідальність за порушення обов`язку сплатити нараховані до розірвання договору платежі тощо;
-по-друге, майно підлягає поверненню, тому й сплачувати частину вартості майна, яке завідомо вже ніколи не буде передано у власність Лізингоодержувача, законних підстав немає.
Щодо заборгованості за договором №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зауважує, що Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" у своїй заяві б/н від 04.04.2025 (вх.№3-268/25 від 07.04.2025) просило визнати кредиторські вимоги за договором № DNH2LNI05503 від 24.04.2014 у загальному розмірі 9220827,41 грн, з яких: 1808452,80 грн простроченої заборгованості за наданим кредитом (залишок вартості предмету лізингу); 1803149,14 грн заборгованості за простроченою винагородою; 3885733,41 грн заборгованості за простроченою комісією та 1723492,06 грн пені.
З матеріалів справи вбачається, що з вересня місяця 2016 року боржник припинив сплату лізингових платежів за договором №DNH2LNI05503 від 24.04.2014, у зв`язку з чим 03.10.2019 Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" з листом №Е.65.0.0.0/3-191007 від 30.09.2019 про одностороннє розірвання вказаного договору.
Враховуючи узгоджену сторонами у пункті 10.1 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 умову щодо права лізингодавця на одностороннє розірвання договору у випадку навіть часткової несплати лізингового платежу, з огляду на те, що період прострочення становив більше 30 днів, вищенаведений договір лізингу вважається розірваним з 10.10.2019.
Факт розірвання договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 з 10.10.2019 боржником не заперечується.
Водночас доказів сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" всієї суми лізингових платежів, у тому числі всієї вартості предмету лізингу, або доказів повернення відповідного майна банку за актом прийому-передачі матеріали справи не містять.
Між тим, згідно з положеннями частини другої статті 693 Цивільного кодексу України в разі якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Отже, з моменту розірвання договору лізингу зобов`язання лізингодавця щодо передачі об`єкта лізингу у власність лізингоодержувача є припиненим, відповідно в лізингоодержувача припиняється зобов`язання щодо відшкодування вартості цього об`єкта (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №904/5726/19 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.02.2026 у справі №910/14359/21).
Колегія суддів ще раз наголошує на тому, що правова природа договору фінансового лізингу є змішаною та поєднує елементи договору найму (оренди) та купівлі-продажу. Відтак лізинговий платіж включає окремі самостійні складові: частину його викупної вартості, плату за користування предметом лізингу (винагороду лізингодавцю за користування предметом лізингу) та інші витрати банку, безпосередньо пов`язані з договором фінансового лізингу, що передбачені договором. Викупна складова має економічний і правовий сенс виключно у випадку переходу права власності до лізингоодержувача після належного виконання договору. Зокрема, пунктом 4.3 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 передбачено умови переходу права власності на майно: майно переходить у власність лізингоодержувача за умови сплати банку всієї суми лізингових платежів, а також всіх інших платежів за даним договором. Відтак після розірвання договору відпадає сама підстава для переходу права власності, а отже – і правова підстава для сплати викупної складової. Стягнення з боржника повної або часткової викупної вартості за відсутності переходу права власності означало б отримання кредитором одночасно і майна, і його вартості, що суперечить природі зустрічного виконання зобов`язань та принципу еквівалентності майнового обміну. Збереження у власності лізингодавця предмета лізингу та одночасне отримання від лізингоодержувача його повної вартості фактично створює ситуацію подвійного майнового задоволення, що за своєю суттю є формою безпідставного збагачення. Протилежний підхід нівелював би компенсаційну природу лізингових платежів та трансформував би механізм фінансового лізингу у спосіб одностороннього одержання економічної вигоди без надання зустрічного майнового еквівалента, що суперечить засадам справедливості, добросовісності та розумності, закріпленим у статті 3 Цивільного кодексу України та є складовими принципу верховенства права.
Сторонами договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 у пункті 4.4 останнього узгоджено, що у випадку переходу права власності на майно до лізингоодержувача, здійснюється оформлення всіх необхідних відповідно до чинного законодавства документів.
Банком не надано документів, що підтверджують перехід права власності на об`єкт лізингу за договором №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа", та не заперечується той факт, що наразі право власності на об`єкт лізингу належить йому.
За таких обставин, з огляду на припинення договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 і, як наслідок, зустрічних зобов`язань Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" щодо передачі об`єкта лізингу у власність лізингоодержувача з відшкодуванням останнім вартості цього об`єкта, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання заявленої кредитором заборгованості за наданим кредитом (залишок вартості предмета лізингу) у сумі 1808452,80 грн.
В силу пунктів 8.1.1, 8.1.2 договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених пунктами 2.1-2.4, 7.2.15, 8.14 даного договору та зазначених у додатку №2 до даного договору, Лізингоодержувач сплачує Банку пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, а також винагороду за отримане в лізинг майно у розмірі 48% річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна згідно з додатком №2 до даного договору.
Водночас, перевіривши наданий банком розрахунок заборгованості за процентами у сумі 1803149,14 грн, нарахованими на підставі пунктів 2.3.2, 8.1.2 договору, та пені у сумі 1723492,06 грн, нарахованої на підставі пункту 8.1.1 договору на кожний черговий прострочений лізинговий платіж починаючи з 01.03.2017, колегія суддів вбачає, що відповідні нарахування виконано Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" саме по 10.10.2019, тобто по дату розірвання договору №DNH2LNI05503 від 24.04.2014, що спростовує доводи апелянта про протилежне, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції зазначає, що такий розрахунок є обґрунтованим та арифметично правильним, а тому вважає, що відповідні грошові кошти підставно включені до грошових вимог кредитора з огляду на встановлений судом факт несвоєчасної оплати лізингоодержувачем лізингових платежів.
За таких обставин, вимоги кредитора – Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" за договором №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 підлягають визнанню у сумі 3526641,20 грн, з яких: 1803149,14 грн – заборгованість за процентами та 1723492,06 грн – пеня.
Стосовно заборгованості за договором №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 колегія суддів зазначає наступне.
Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" у заяві б/н від 04.04.2025 (вх.№3-268/25 від 07.04.2025) просило визнати кредиторські вимоги за договором №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 у загальному розмірі 1417438,23 грн, з яких: 364815,93 грн простроченої заборгованості за наданим кредитом (залишок вартості предмету лізингу); 231368,70 грн заборгованості за простроченими процентами; 633496,80 грн заборгованості за простроченою винагородою та 187756,80 грн пені.
Документально підтверджено, що з жовтня місяця 2017 року боржник припинив сплату лізингових платежів за договором №DNH2LNI06308 від 13.10.2014.
03.10.2019 Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" з листом №Е.65.0.0.0/3-191008 від 30.09.2019, в якому повідомило останнє про одностороннє розірвання вказаного договору з 10.10.2019 на підставі пунктів 10.1, 10.1.2, 10.1.2.3 цього договору.
Відтак договір №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 є розірваним з 10.10.2019, що є ключовим у вирішенні питань щодо права вимоги до боржника та визнається останнім.
Докази сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" всієї суми лізингових платежів, у тому числі всієї вартості предмету лізингу за вищенаведеним договором, або докази повернення відповідного майна банку за актом прийому-передачі у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи припинення договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 і, як наслідок, зустрічних зобов`язань Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" щодо передачі об`єкта лізингу у власність лізингоодержувача з відшкодуванням останнім вартості цього об`єкта, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання заявленої кредитором заборгованості за наданим кредитом (залишок вартості предмета лізингу) у сумі 364815,93 грн.
Саме така правова позиція стосовно того, що наслідком розірвання договору є відсутність у лізингодавця обов`язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність лізингоодержувача і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати (покупної вартості об`єкту лізингу), викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2021 у справі №904/2357/20 та більш детально обґрунтована судом апеляційної інстанції вище при наданні оцінки правомірності грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" за договором №DNH2LNI05503 від 24.04.2014.
За умовами пунктів 8.1.1, 8.1.2 договору №DNH2LNI06308 від 13.10.2014 у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених пунктами 2.1-2.4, 7.2.15, 8.14 цього договору та зазначених у додатку №2, Лізингоодержувач сплачує Банку пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, а також винагороду за отримане в лізинг майно у розмірі 48% річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна згідно з додатком №2.
Перевіривши наданий банком розрахунок заборгованості за простроченими процентами у сумі 231368,70 грн та 187756,80 грн пені, колегія суддів вбачає, що такий розрахунок є обґрунтованим та арифметично правильним, а тому суд вважає, що відповідні грошові кошти підставно включені до грошових вимог кредитора, підставність та законність їх нарахування визнається Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа".
За таких обставин, вимоги кредитора – Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" правомірно визнані місцевим господарським судом у сумі 419125,50 грн, з яких: 231368,70 грн – заборгованість за процентами та 187756,80 грн – пеня.
Щодо заборгованості за договором №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" у заяві б/н від 04.04.2025 (вх.№3-268/25 від 07.04.2025) просило визнати кредиторські вимоги за договором №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 у сумі 4282060,09 грн, яка складається з: 217908,71 грн заборгованості за простроченими процентами; 3464854,04 грн заборгованості за простроченою винагородою; 580074,91 грн пені та 19222,43 грн судового збору сплаченого за позовне провадження у справі №916/966/20.
Матеріали справи свідчать, що з жовтня місяця 2017 року боржник припинив сплату лізингових платежів за договором №DNH2LNI05953 від 14.07.2014, у зв`язку з чим 03.10.2019 Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" листом №Е.65.0.0.0/3-191005 від 30.09.2019 повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" про одностороннє розірвання вказаного договору з 10.10.2019 на підставі пунктів 10.1, 10.1.2, 10.1.2.3 останнього.
Договір лізингу №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 є розірваним з 10.10.2019. Цей факт боржником не заперечується.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.09.2020 у справі №916/966/20, яке набрало законної сили та є чинним, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 1281495,60 грн заборгованості за договором №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 та 19222,43 грн судового збору.
08.10.2020 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2020 у справі №916/966/20 судом першої інстанції було видано наказ про його примусове виконання, який в подальшому пред`явлено до виконання в Біляївський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у зв`язку з чим відкрито виконавче провадження №64472577, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження №63560038.
Доказів виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" вказаного судового рішення матеріали справи не містять.
Поряд з цим, у матеріалах справи наявні акт перевірки транспортного засобу від 15.11.2021 та акт повернення транспортного засобу від 15.11.2021, а саме: зернозбирального комбайну CLLAS Tucano 440 (№83901957, 2012 р.в.).
Пунктами 8.1.1, 8.1.2 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 передбачено, що у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених пунктами 2.1-2.4, 7.2.15, 8.14 даного договору та зазначених у додатку №2 до даного договору, Лізингоодержувач сплачує Банку пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, та винагороду за отримане в лізинг майно у розмірі 48% річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна згідно з додатком №2 до даного договору.
Перевіривши наданий банком розрахунок заборгованості за простроченими процентами у сумі 217908,71 грн та 580074,91 грн пені, колегія суддів вбачає, що відповідні нарахування виконано банком саме по 10.10.2019, тобто по дату розірвання договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014, що спростовує доводи апелянта про протилежне, у зв`язку з чим апеляційний господарський суд зазначає, що такий розрахунок є обґрунтованим та арифметично правильним, а тому вважає, що відповідні грошові кошти підставно включені до грошових вимог кредитора. Крім того, кредитором правомірно включено до грошових вимог 19222,43 грн судового збору, сплаченого банком за розгляд позовних вимог у справі №916/966/20, які судовим рішенням у вказаній справі покладені на скаржника і докази оплати яких матеріали цієї справи не містять.
Що стосується тверджень апелянта про наявність у нього переплати у розмірі 505281,97 грн, то колегія суддів зазначає, що заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 1281495,60 грн, яка була стягнута за рішенням суду у справі №916/966/20, до складу грошових вимог банку не входить. При цьому сума, зазначена у первинних бухгалтерських документах, що додані до заяви, як сума, що була погашена 17.12.2021, була спрямована на часткове погашення процентів, а саме: винагороди за отримане в лізинг майно, нарахованої на підставі пунктів 2.3.2, 8.1.2 договору тощо. 
Відповідно до пункту 2.6 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 Лізингоодержувач доручає Банку списувати кошти зі всіх поточних рахунків Лізингоодержувача у будь-якій валюті при наявності на них необхідної суми коштів в межах сум, що підлягають cплaті Банку за цим договором.
Пунктом 2.7 договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 передбачено, що кошти, отримані від Лізингоодержувача для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для сплати винагороди за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)", винагороди за моніторинг операції фінансового лізингу, страхової премії за перший рік дії цього договору, авансового платежу, страхової премії за другий piк (інші роки) дії цього договору, відшкодування витрат/збитків Банку, неустойки, штрафів, пені, а лише потім – для сплати простроченої винагороди за отримане в лізинг майно (пункт 8.1.2), винагороди за отримане в лізинг майно (пункт 2.3.2), прострочених платежів в частині викупу вартості переданого в лізинг майна, викупу вартості переданого в лізинг майна та винагороди за користування майном (пункт 2.4).
Враховуючи узгоджену сторонами у договорі №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 послідовність зарахування коштів та надане Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" доручення банку списувати кошти з рахунків лізингоодержувача, безпідставним є посилання лізингоодержувача, що прострочив сплату лізингових платежів і водночас взяв на себе зобов`язання сплатити спочатку витрати банку (пункти 7.2.14, 7.2.19 договору), неустойку (пункти 8.10-8.12 договору), штраф (пункти 8.1.4, 8.2-8.3, 8.8-8.9 договору), пені (пункти 8.1.1, 8.4, 8.7 договору), винагороду (пункт 8.1.2) і лише після цього проценти (пункт 2.3.2), на наявність у нього переплати.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" не доведено за допомогою належних та допустимих доказів факту переплати за вказаним договором.
За таких обставин, вимоги кредитора – Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" необхідно визнати у сумі 817206,05 грн, з яких: 217908,71 грн – заборгованість за процентами, 19222,43 грн – витрати по сплаті судового збору, що присуджений до стягнення рішенням Господарського суду Одеської області від 07.09.2020 у справі №916/966/20, та 580074,91 грн – пеня, нарахована на кожен черговий лізинговий платіж відповідно до узгодженого сторонами графіка за період з 21.01.2018 по 14.09.2019.
Стосовно заборгованості за договором №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 колегія суддів зазначає наступне.
Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" у заяві б/н від 04.04.2025 (вх.№3-268/25 від 07.04.2025) просило визнати кредиторські вимоги за договором №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 у загальному розмірі 582902,23 грн, з яких: 455438,14 грн заборгованості за простроченою винагородою; 120593,19 грн пені та 6870,90 грн судового збору, сплаченого за позовне провадження у справі №916/967/20.
З матеріалів справи вбачається, що лізингоодержувач не здійснював платежі у порядку та строки, визначені графіком лізингових платежів (додаток №2 до договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 з урахуванням змін, внесених до нього договором від 15.12.2014), у зв`язку з чим Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" з листом №Е.65.0.0.0/3-191006 від 30.09.2019, в якому повідомило боржника про одностороннє розірвання вказаного договору з 10.10.2019 на підставі пунктів 10.1, 10.1.2, 10.1.2.3 останнього.
Факт розірвання договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 з 10.10.2019 боржником визнається та не оспорюється.
Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Одеської області від 08.09.2020 у справі №916/967/20 задоволено позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" про стягнення заборгованості за договором №DNH2LNI06063 від 07.08.2014; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу відповідно до договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014, зокрема, 199050,27 грн основної заборгованості, 120491,77 грн заборгованості за відсотками, 660251,81 грн заборгованості за винагородою, 137425,28 грн заборгованості з пені, а також 16758,29 грн судового збору.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2020 у справі №916/967/20 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 660251,81 грн заборгованості за винагородою, відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині, в частині розподілу судових витрат змінено, в решті рішення залишено без змін та викладено його резолютивну частину у наступній редакції, відповідно до якої, зокрема, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 199050,27 грн основної заборгованості за лізинговими платежами, 120491,77 грн заборгованості за відсотками, 137425,28 грн пені та 6870,90 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.
В подальшому 26.02.2021 судом першої інстанції було видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2020 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 у справі №916/967/20, який в подальшому пред`явлено до виконання в Перший Приморський відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у зв`язку з чим відкрито виконавче провадження №65350936, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження №63560038.
Доказів виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" вказаного судового рішення у справі №916/967/20 матеріали справи не містять. Водночас відповідно до акту повернення транспортного засобу 16.02.2022 було повернуто лізингодавцю об`єкт лізингу.
В силу пункту 8.1.1 договору №DNH2LNI06063 від 07.08.2014 у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених пунктами 2.1-2.4, 7.2.15, 8.14 даного договору та зазначених у додатку №2 до даного договору, Лізингоодержувач сплачує Банку пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.
Перевіривши наданий Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" розрахунок пені у сумі 120593,19 грн, колегія суддів вбачає, що остання нарахована банком до дати розірвання договору №DNH2LNI05953 від 14.07.2014, при цьому період нарахування охоплюється рішенням Господарського суду Одеської області від 08.09.2020 у справі №916/967/20, жодних нарахувань після ухвалення вказаного рішення, а також після перегляду відповідної справи в апеляційному порядку та прийняття постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 у справі №916/967/20 банком не здійснювалось, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що відповідні грошові кошти підставно включені до грошових вимог кредитора. Крім того, наявні підстави і для включення до грошових вимог 6870,90 грн судового збору, сплаченого за розгляд позовних вимог банку у справі №916/967/20.
За таких обставин, вимоги кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" обґрунтовано визнані місцевим господарським судом у сумі 127464,09 грн, що складається з: 6870,90 грн судового збору, сплаченого за розгляд позовних вимог банку у справі №916/967/20, та 120593,19 грн пені.
Що стосується грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до боржника у розмірі 3885733,41 грн заборгованості за простроченою комісією за договором №DNH2LNI05503 від 24.04.2014, 633496,80 грн заборгованості за простроченою винагородою за договором №DNH2LNI06308 від 13.10.2014, 3464854,04 грн заборгованості за простроченою винагородою за договором №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 та 455438,14 грн заборгованості за простроченою винагородою за договором №DNH2LNI06063 від 07.08.2014, то колегія суддів зазначає, що, за усним повідомленням представника банку у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, сума цих грошових вимог базується на винагороді за користування майном, розрахованій банком за формулою згідно з пунктами 2.4 наведених договорів фінансового лізингу, що містить наступні складові: числове значення фіксованої процентної ставки згідно з пунктами 2.3.2 цих договорів; базис днів у році для розрахунку процентів; офіційний курс української гривні до долару США на день розрахунку; порядковий номер дня розрахунку в історії цих договорів; порядковий номер дня в історії цих договорів; різниця між сумою лізингу за договором та сумою погашення заборгованості за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цих договорів; сума погашених процентів за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цих договорів; офіційний курс гривні до долара США на визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня в історії цих договорів; вхідне сальдо на день розрахунку. Суд апеляційної інстанції зауважує, що грошові вимоги у вказаних сумах не підлягають визнанню, оскільки перевірити правильність проведеного банком розрахунку відповідних нарахувань шляхом підставлення визначених договором складових в погоджену сторонами у пункті 2.4 договору формулу не вбачається за можливе у зв`язку з ненаданням банком інформації щодо цих складових, при цьому у судовому засіданні представник Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" не зміг надати пояснення щодо жодної складової цієї формули. Обґрунтованого детального розрахунку заявлених до стягнення сум винагороди Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" до заяви про визнання грошових вимог додано не було, як і документів, які б надали змогу перевірити правильність проведення таких розрахунків, як то офіційний курс гривні до долара США на визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня "і" в історії цих договорів, вхідного сальдо на день розрахунку тощо. Після закриття стадії дослідження доказів кредитором було подано промову у судових дебатах, в якій наведено певні розрахунки, між тим подання детальних розрахунків на стадії судових дебатів фактично є поданням нового доказу поза межами встановленої процесуальної стадії, що порушує принцип процесуальної рівності сторін та позбавляє іншу сторону надати заперечення, пояснення щодо відповідних розрахунків, відтак такі розрахунки не можуть бути прийняті судом та враховані ним, тим більше в суді апеляційної інстанції. 
Додатково апеляційний господарський суд зауважує на тому, що вищенаведені грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до боржника у розмірі 3885733,41 грн за договором №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 визначені у заяві кредитора як комісія, між тим сплата комісії взагалі не передбачена умовами зазначеного договору.
Враховуючи вищевикладене, підсумовуючи загальний розмір грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", які є обґрунтованими та доведеними, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що визнанню підлягають грошові вимоги зазначеного кредитора у сумі 4890436,84 грн та 4844,80 грн судового збору, у той час як решта вимог у сумі 10612791,12 грн підлягає відхиленню.
Щодо доводів апелянта стосовно спливу строку позовної давності для звернення з вимогами про стягнення заборгованості за договорами №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 та №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 256 Цивільного кодексу України унормовано, що позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За приписами статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). 
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша, п`ята статті 261 Цивільного кодексу України).
Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними.
За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.
Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263, 264 Цивільного кодексу України.
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме: продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30.03.2020 №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі – Закон №540-IX) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей закон набрав чинності 02.04.2020.
Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання Законом №540-IX чинності 02.04.2020.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі №910/18489/20.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а скасований він був з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023.
Поряд із цим, указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався указами Президента України і цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі – Закон №2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон №2120-IX набрав чинності 17.03.2022.
Надалі Законом України від 08.11.2023 №3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі – Закон №3450-ІХ) пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено у новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон №3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначила, що у разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 – на строк дії карантину та надалі до 29.01.2024 – на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
Суд апеляційної інстанції враховує, що на підставі Закону №4434-IX від 14.05.2025 "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" пункт 19 вказаного розділу було виключено і відповідний закон набрав чинності 04.09.2025.
У пунктах 8.15 договорів №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 та №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 сторони передбачили, що строки позовної давності за вимогами про стягнення лізингових платежів, неустойки – пені, штрафів за даними договорами встановлюються тривалістю 5 років.
З урахуванням викладеного та беручи до уваги, що станом на 02.04.2020 позовна давність щодо заявлених Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" грошових вимог за договорами №DNH2LNI05503 від 24.04.2014 та №DNH2LNI05953 від 14.07.2014 не спливла і перебіг цього строку був зупиненим як на момент звернення кредитора з відповідною заявою, так і на момент ухвалення оскаржуваних ухвал суду першої інстанції (внаслідок продовження на строк дії карантину і воєнного стану та подальшого зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану), доводи скаржника щодо пропуску кредитором строку позовної давності Південно-західним апеляційним господарським судом відхиляються.
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, судове рішення повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.
Ухвала Господарського суду Одеської області від 28.08.2025 про розгляд вимог кредитора у справі №916/5688/24(916/129/25) та ухвала попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 28.10.2025 у справі №916/5688/24(916/129/25) не повністю відповідають вказаним вище вимогам у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, встановленим обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягають скасуванню в частині визнання грошових вимог на суму 10612791,12 грн з одночасним ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" б/н від 04.04.2025 (вх.№3-268/25 від 07.04.2025) і, як наслідок, визнання грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" у сумі 4890436,84 грн та 4844,80 грн судового збору.
Керуючись статтями 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" задовольнити частково.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.08.2025 про розгляд вимог кредитора у справі №916/5688/24(916/129/25) скасувати в частині визнання грошових вимог на суму 10612791,12 грн, у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" б/н від 04.04.2025 (вх.№3-268/25 від 07.04.2025) в цій частині відмовити, в решті ухвалу залишити без змін, виклавши її резолютивну частину у наступній редакції:
"Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" б/н від 04.04.2025 (вх.№3-268/25 від 07.04.2025) про визнання його грошових вимог задовольнити частково.
Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" у сумі 4890436,84 грн та 4844,80 грн судового збору.
У решті заяви відмовити".
Ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 28.10.2025 у справі №916/5688/24(916/129/25) скасувати в частині визнання вимог кредитора – Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" у сумі 10612791,12 грн, прийняти у цій частині нове рішення, відповідно до якого визнаними вимогами кредитора – Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" є вимоги у сумі 4890436,84 грн та 4844,80 грн судового збору, а не визнаними вимогами кредитора – Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське природоохоронне сервісно-виробниче підприємство "Рідна природа" є вимоги у сумі 10612791,12 грн; в решті ухвалу залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 26.02.2026.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук