1	Справа № 335/897/26  2/335/1263/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., за участю секретаря судового засідання Чибінової Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2026 ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовомдо ОСОБА_1 , у якому просить суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 9679429 від 25.01.2022 у розмірі 4 796,42 грн., з яких: 3 990,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 596,42 грн. - сума заборгованості за відсотками, 210,00 грн. – сума заборгованості за комісією; за кредитним договором № 97266 від 10.02.2022 у розмірі 16 597,36 грн., з яких: 13 334,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 263,36 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 9679429, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 200,00 грн. строком на 23 дні за процентною ставкою за користування кредитними коштами 0,63% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна процентна ставка 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; комісія за надання кредиту 5,00% від суми кредиту нараховується одноразово.
ТОВ «Мілоан», як первісний кредитор, свої зобов`язання за договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачу шляхом переказу у безготівковій формі. 
Крім того, 10.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №97266,за умовами якого перший транш в сумі 13 334,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору шляхом перерахування на рахунок/карту Позичальника та шляхом погашення заборгованості Позичальника, згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 286,00 % річних. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 168 днів.
ТОВ «ФК «Кредіплюс», як первісний кредитор, свої зобов`язання за договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачу шляхом переказу у безготівковій формі.
25.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу № 25-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 9679429 від 25.01.2022, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 
28.01.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №28012025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 97266 від 10.02.2022. 
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
Відповідач свої зобов`язань за кредитними договорами не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, в зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № 9679429 від 25.01.2022 у розмірі 4 796,42 грн., з яких: 3990,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 596,42 грн. - сума заборгованості за відсотками, 210,00 грн. – сума заборгованості за комісією; за кредитним договором № 97266 від 10.02.2022 у розмірі 16 597,36 грн., з яких: 13 334,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 263,36 грн. - сума заборгованості за відсотками.
З урахуванням вищезазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» суму заборгованості за вищевказаними Договорами у загальному розмірі 21 393,78 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн.
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 28.01.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання.
Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим у позовній заяві просив суд розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця реєстрації, причини неявки у судове засідання не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст.ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За правилами ч. ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
У п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Судом встановлено, що25.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено Договір про надання споживчого кредиту № 9679429, за умовами договору ТОВ «Мілоан» надало відповідачу шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника кредит на споживчі потреби в сумі 4 200,00 грн., строком на 23 днів, з кінцевим терміном повернення 25.01.2022; зі сплатою комісії за надання кредиту у сумі 210,00 грн, яка нараховується за ставкою 5,00 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом у розмірі 608,58 грн, які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.1, 1.5.2,1.6 Договору).
Згідно п.2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на картковий рахунок.
Відповідно до п.2.2.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.
Згідно з п.4.2 Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору споживчого кредиту шляхом заповнення анкети-заяви на кредит №9679429 на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором «F84546» на підписання електронного договору.
На виконання умов договору ТОВ «Мілоан» перераховано на платіжну картку відповідача грошові кошти у сумі 4 200,00 грн., що підтверджується квитанцією ТОВ «Елаєнс» від 25.01.2022.
Згідно з розрахунком ТОВ «Мілоан» заборгованості відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 9679429 від 25.01.2022, становила 4 796,42 грн., з яких: 3 990,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 596,42 грн. - сума заборгованості за відсотками, 210,00 грн. – сума заборгованості за комісією.
25.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу № 25-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 9679429 від 25.01.2022, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . 
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 25-07/2024 від 25 липня 2024 року до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором споживчого кредиту № 9679429 від 25.01.2022 у загальному розмірі 4 796,42 грн., з яких: 3 990,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 596,42 грн. - сума заборгованості за відсотками, 210,00 грн. – сума заборгованості за комісією.
Крім того, 10.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №97266, за умовами якого перший транш в сумі 13 334,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору шляхом перерахування на рахунок/карту Позичальника та шляхом погашення заборгованості Позичальника, згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 286,00 % річних. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 168 днів.
Типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії (загальний розмір кредиту) не може перевищувати 68 890,00 грн. та надається з метою задоволення потреб позичальника, окремими траншами (п.п. 2.1, 2.2. індивідуальної частини договору).
Згідно з п.п. 2.2.2, 2.2.3 індивідуальної частини договору перший транш в сумі 13 334,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10 000,50 грн. на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 ; у розмірі 3 333,50 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Другий транш в сумі, що не може перевищувати 7 500,00 грн., надається не пізніше наступного дня після погодження кредитодавцем заяви/звернення позичальника про отримання другого траншу.
Відповідно до п. 2.5 договору (індивідуальна частина) комісія за надання першого траншу складає 3 333,50 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово у день укладення договору за ставкою 25,00 % від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено в п.п. 2.2.2 цієї індивідуальної частини.
Згідно з п. 2.4 договору (індивідуальна частина) знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 200,00 грн.
Загальний строк кредитування за цим договором становить 900 днів (п. 2.6 договору (індивідуальної частини)).
Договір про споживчий кредит №97266 від 10.02.2022 (індивідуальну частину) та графік платежів за першим траншем вказаного кредитного договору підписано ОСОБА_1 шляхом проставлення особистого підпису.
ТОВ «ФК «Кредіплюс» виконало своє грошове зобов`язання та надало ОСОБА_1 грошові кошти згідно з умовами договору, що підтверджується платіжним дорученням №CRD_387712 від 10.02.2022.
28.01.2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» (клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) укладено договір факторингу №28012025, згідно з яким клієнт передає (відступає) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту грошової вимоги (права вимоги) бо боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між клієнтом і боржниками (портфель заборгованості (п. 1.1.). Права вимоги переходять до фактору у день здійснення фінансування (оплати) на користь клієнта у повному обсязі в сумі, вказаній в п. 7.1. цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості (п. 6.2.3.). За придбання (відступлення) прав вимоги, фактор протягом 3 робочих днів від дати підписання цього договору складає 2047654,81 грн. (п. 7.1.).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №28012025 позивач набув права грошової вимоги до відповідача по договору №97266 у розмірі 16 597,36 грн., з яких: 13 334,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 263,36 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Згідно з розрахунком ТОВ «ФК «Кредіплюс» заборгованості відповідача за договором про надання споживчого кредиту №97266 від 10.02.2022 становить 16 597,36 грн., з яких: 13 334,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 263,36 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Разом з тим, договори факторингу не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована. Укладені договори факторингу є належними доказами переходу прав вимог до боржника за кредитним договором.
Таким чином до позивача, перейшли всі права щодо права вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. 
У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно вимог ст. ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим, відповідач відзив на позовну заяву не подавав та не надав власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які б підтверджували повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, та які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості.
Враховуючи наведене, оскільки позивачем до суду подано достатні та належні докази на підтвердження укладання кредитних договорів, істотного порушення відповідачем їх умов, існування заборгованості за укладеними договорів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а відтак, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредіплюс» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 9679429 від 25.01.2022 у розмірі 4 796,42 грн. та за кредитним договором № 97266 від 10.02.2022 у розмірі 16 597,36 грн., а всього стягнути 21 393,78 грн. 
Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 16000,00 грн. суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.
При визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду надано в копіях: Договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 укладений між АО «Ліга Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс», прайс-лист АО «Ліга Ассістанс» затверджений Рішенням Загальних зборів № 01-12/2025 від 01.12.2025, заявку від 01.12.2026 про надання юридичної допомоги № 274, витяг з акту № 25 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025 на загальну суму 13 000 грн. Згідно з вказаних документів АО «Ліга Ассістанс» надало позивачу такі послуги: надання усної консультації з вивченням документів на суму 4000,00 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачу до суду на суму 9 000,00 грн.
Однак надані позивачем документи не можуть бути підставою для стягнення з відповідача витрат на оплату правничої допомоги, з огляду на таке.
Ані статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ані нормами ЦПК України, ані Договором про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 не передбачено такого окремого виду адвокатської діяльності, як «підготовка пропозицій»; крім того, з наданих позивачем матеріалів неможливо встановити, чим змістовно відрізняється підготовка пропозицій від надання усної консультації з вивченням документів.
Крім того, позовна заява з додатками подана безпосередньо позивачем за підписом його керівника, у справі немає жодного документу процесуального характеру, і складеного і поданого певним адвокатом в порядку надання правничої допомоги.
Разом з тим, за змістом ст. 137 ЦПК України, відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані з правничою допомогою саме конкретного адвоката, а не адвокатського об`єднання як юридичної особи, навіть якщо такий адвокат діяв на підставі ордеру, виданого адвокатським об`єднанням. Однак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, чи видавало АО «Ліга Ассістанс» ордер певному адвокату на надання правничої допомоги позивачу, чи дійсно види правничої допомоги, зазначені у вказаних вище документах, були надані особою, що має право на здійснення адвокатської діяльності.
Водночас, відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Водночас пунктом 4.6 Договором про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 передбачено, що сума, визначена в акті про надання юридичної допомоги, є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги. При цьому позивачем не надано документів, на підставі яких можна було встановити, яку саме винагороду отримав певний адвокат, що надавав правничу допомогу позивачу.
Гонорар же адвокатського об`єднання вочевидь належить йому як юридичній особі, і відшкодування такого гонорару за рахунок відповідача ЦПК України не передбачає.
За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 13 000,00 грн.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2 662,40 грн., сплачений позивачем при подачі позову.
Керуючись ст. ст. 1, 13, 28, 141, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 9679429 від 25.01.2022 у розмірі 4 796,42 грн.; за кредитним договором № 97266 від 10.02.2022 у розмірі 16 597,36 грн., а всього стягнути 21 393 (двадцять одну тисячу триста дев`яносто три) гривні 78 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір у розмір 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 22 квітня 2026 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», ЄДРПОУ 42640371, адреса: вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, м. Київ, 03150;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.І. Рибалко