Справа № 420/13969/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л.І.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльності Служби безпеки України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 22.04.2022 року по 02.05.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 22.04.2022 року по 19.05.2023 року виплаченого 02.05.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 року у справі №420/29412/24, зобов`язання Служби безпеки України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 22.04.2022 року по 02.05.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 22.04.2022 року по 19.05.2023 року виплаченого 02.05.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 року у справі №420/29412/24.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.
Позов обґрунтований позивачем тим, що 02.05.2025 року відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 року у справі №420/29412/24 виплачено позивачу перерахунок грошового забезпечення за період з 22.04.2022 року по 19.05.2023 року у загальній сумі 113526,99 грн. Проте відповідачем в порушення статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що оскільки присуджена сума стягнення за судовим рішенням від 14.11.2024 року у справі №420/29412/24, яке постановою П`ятого апеляційного окружного суду залишено без змін, і набрало законної сили 17 квітня 2024 року (тобто, з цієї дати виник обов`язок відповідача по сплаті присудженої суми), була виплачена позивачу 01 травня 2024 року , то має місце затримка виплати Відповідачем відповідної присудженої суми менше одного місяця. Аналогічний правовий підхід викладений у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 2а-1102/09/2670, постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №826/8319/16 та від 31 березня 2020 року у справі № 817/621/18. Таким чином правові підстави для виплати позивачу компенсації за втрату частини доходу відсутні, оскільки виплату належних сум (право на які визначено судовим рішенням) проведено без затримки у один місяць.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Службі безпеки України та згідно із наказом №948-ОС/дск від 28.07.2023 року його звільнено з військової служби через сімейні обставини.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі №420/29412/24 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 22.04.2022 року по 28.07.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні відпустки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року та без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, зобов`язано Службу безпеки України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення з 22.04.2022 року по 31.12.2022 року, а також грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 6 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше проведених виплат, зобов`язано Службу безпеки України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.01.2023 року по 28.07.2023 року, а також одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги для оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2023 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 6 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше проведених виплат.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі №420/29412/24 апеляційну скаргу Служби безпеки України задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року скасовано в частині: «Визнання протиправними дій Служби безпеки України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 20.05.2022 року по 28.07.2023 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 1.01.2023 року та зобов`язання Служби безпеки України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 20.05.2023 року по 28.07.2023 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 1.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 6 і 14 до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням раніше проведених виплат.». Прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі №420/29412/24, з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі №420/29412/24 02.05.2025 року зараховано 113526,99 грн.
Позивач не погодився із бездіяльністю відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати та звернувся до суду із цим позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання порядку нарахування та виплати громадянам компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати врегульовано Законом України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ).
Стаття 1 Закону №2050-ІІІ передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
За приписами статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених строків виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата, індексація).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону №2050-ІІІ).
З метою реалізації Закону №2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 року №159 затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» (далі Порядок №159).
Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Згідно з абз. 1 п. 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії, індексації); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата, індексація). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем індексації, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Використане у статті 3 Закону №2050 та п. 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону №1058-ІV, ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі військовою частиною) добровільно чи на виконання судового рішення.
Тотожна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постанові від 14.04.2021 року у справі №465/322/17.
При цьому, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону №2050-ІІІ та окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.11.2018 року у справі №814/1527/17, від 18.12.2018 року у справі №816/301/16, від 04.01.2019 року у справі №159/1615/17, від 30.09.2020 року у справі №2-а-1/11, від 15.10.2020 року у справі №240/11439/19, від 31.08.2021 року у справі №264/6796/16-а.
Крім того, у постанові від 05.03.2020 року у справі №140/1547/19 Верховний Суд зазначив: «Згідно з положеннями статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до статті 6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.».
Суд зазначає, що підприємство, установа, організація (в даному випадку військова частинна), з вини якого не було вчасно нараховано та виплачено дохід (в даному випадку індексація), повинен здійснити виплату такого доходу (в даному випадку індексації) з одночасною виплатою суми компенсації. Невиплата особі суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснена виплата заборгованості, є порушенням її прав на отримання такої компенсації.
У постанові Верховного Суду у справі №240/11882/19, зазначено, що враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 12.01.2018 року, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 12.01.2018 року. Так, у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.
З матеріалів справи вбачається, що фактична виплата позивачу грошового забезпечення за період з 20.05.2022 року по 28.07.2023 року в належному розмірі відбулася на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі №420/29412/24, з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі №420/29412/24 лише 02.05.2025 року. При цьому, нарахування та виплата грошового забезпечення в належному розмірі мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її отримання.
Тобто, факт виплати грошового забезпечення на виконання рішення суду у травні 2025 року свідчить про наявність у позивача права на отримання спірної компенсації, так як відповідні нарахування грошового забезпечення мали здійснюватися щомісячно з виплатою позивачу грошового забезпечення.
Таким чином відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму грошового забезпечення, за час затримки виплати із 22.04.2022 року по день фактичної виплати 02.05.2025 року.
Враховуючи протиправну бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму грошового забезпечення, за час затримки виплати із 22.04.2022 року по день фактичної виплати 02.05.2025 року, у суду є всі підстави зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму грошового забезпечення, за час затримки виплати з 22.04.2022 року по день фактичної виплати 02.05.2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, – 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Служби безпеки України (вул. Володимирська, буд. 33, м. Київ, 01034, код ЄДРПОУ 00034074) про визнання протиправною бездіяльності Служби безпеки України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 22.04.2022 року по 02.05.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 22.04.2022 року по 19.05.2023 року виплаченого 02.05.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 року у справі №420/29412/24, зобов`язання Служби безпеки України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 22.04.2022 року по 02.05.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 22.04.2022 року по 19.05.2023 року виплаченого 02.05.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 року у справі №420/29412/24 – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму грошового забезпечення, за час затримки виплати із 22.04.2022 року по день фактичної виплати 02.05.2025 року.
Зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму грошового забезпечення, за час затримки виплати з 22.04.2022 року по день фактичної виплати 02.05.2025 року.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА