Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.02.2026  	Справа №607/15632/25 Провадження №2/607/2303/2026	

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
за участі сторін:
представника АТ «Ощадбанк» – Маракіної О.Г.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії – Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту та

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії – Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі – АТ «Ощадбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 353592378202 від 07 жовтня 2024 року. 
В обґрунтування позовних вимог АТ «Ощадбанк» зазначило, що 07 жовтня 2024 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 353592378202 (далі – Договір), відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі
233 100 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 07 жовтня 2029 року, на споживчі цілі, зі сплатою 36 % річних, яка є фіксованою та застосовується у відповідний період дії Договору. Представник позивача вказує, що відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 для здійснення розрахунково-касового обслуговування позичальника. Крім того, у договорі передбачено сплату позичальником комісійної винагороди за надання кредиту у розмірі 4 638,69 грн протягом одного банківського дня з моменту підписання Договору. Автор позову зауважує, що в результаті невиконання позичальником умов договору станом на 21 липня 2025 року виникла заборгованість за Договором в сумі 234 485,19 грн, з яких: 198 343 грн – заборгованість за основним боргом; 24 586,84 грн – проценти за користування кредитом; 9 921,51 грн – пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1 633,84 грн – пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Банком 26 червня 2025 року за вих. № 55/5.8-02/84301/2025 було надіслано вимогу позичальнику щодо погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30 календарних днів, однак відповідач залишила її без виконання.
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Відповідач ОСОБА_1 своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), не скористалася.
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2025 року відкрито провадження у цій справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Протокольною ухвалою суду від 04 листопада 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача АТ «Ощадбанк» – Маракіна О.Г. – в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечила. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Статтею 128 ЦПК України унормовано особливості виклику учасників справи у судове засідання судовими повістками про виклик. 
Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022 року, справа № 760/25978/13-ц).
Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа №361/8331/18).
Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
Як вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2024 року між АТ «Ощадбанк» і ОСОБА_1 було власноручно підписано та укладено Договір (а.с. 6 –14).
У підпункті 1.1.15. Договору вказано, що позичальнику відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 для здійснення розрахунково-касового обслуговування, в тому числі для видачі та обслуговування кредиту.
Згідно з пунктами 2.2. – 2.5.1. Договору, кредит надається в загальному розмірі 233 100 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 07 жовтня 2029 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Кредит надається на споживчі цілі. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 36 процентів річних. Зазначена у цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою. Розмір фіксованої процентної ставки, встановлений цим договором, не може бути збільшений без письмової згоди позичальника. Денна процентна ставка за кредитом становить 0,05 процентів. За надання кредиту позичальником протягом одного банківського дня з моменту підписання цього договору, зобов`язаний сплатити банку комісійну винагороду в розмірі 1,99 %, визначеної пунктом 2.2. Договору, що становить 4 638,69 грн. Розмір комісійної винагороди, встановлений цим підпунктом залишається незмінним.
Відповідно до підпункту 3.2.1. Договору банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування/здійснення договірного списання/дебетового переказу коштів на поточний рахунок позичальника.
Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 3 885 грн та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з листопада 2024 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів/дебетових переказів, надане йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором (пункт 3.3.3. Договору).
Пунктом 3.10. Договору передбачено дострокове повернення кредиту за ініціативою банку, зокрема: банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або договорами забезпечення (за наявності) та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором), строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі у тому числі, але не виключно, у разі якщо відбулася будь-яка із наступних подій: затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом на один календарний місяць.
Згідно з пунктами 8.1. – 8.3. Договору, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством і відшкодовуються завдані збитки. Завдані банку збитки позичальник зобов`язується відшкодувати в повному обсязі понад неустойку, пеню та штраф, і несе відповідальність за їх відшкодування всім належним йому майном. Сукупна сума неустойки (пені, штрафу) нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі договору, не може перевищувати половини суми, одержаної позичальником за цим договором. За порушення взятих на себе зобов`язань зі своєчасного повернення основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15 % від суми простроченого платежу.
У додатку № 1 до Договору, який є Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зазначено, що чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період становить 450 407,01 грн, з яких: 233 100 грн – сума кредиту, 217 307,01 грн – сума процентів (а.с. 15 зворотна сторона, 16).
Також долучено додаток № 2 до договору перелік третіх осіб, взаємодія з якими визначена договором про споживчий кредит (а.с. 15).
Відповідно до платіжної інструкції (МО) 3535923782 (#1715819848820) від 07 жовтня 2024 року АТ «Ощадбанк» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кошти у сумі 228 461,31 грн, призначення платежу: перерахування суми кредиту на БПК згідно КД № 353592378202 від 07 жовтня 2024 року (а.с. 17).
26 червня 2025 року за вих. № 55/5.8-02/84301/2025 АТ «Ощадбанк» надіслало письмову вимогу ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» № 0601163799360, в якій вимагало погасити заборгованість за кредитом в сумі 237 728,40 грн, з яких: 206 643 грн – заборгованість за основним боргом, 24 586,84 грн – заборгованість за процентами, 6 498,56 грн – заборгованість за пенею, протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної вимоги (а.с. 22 – 24).
У детальному розрахунку заборгованості, складеному АТ «Ощадбанк» станом на 21 липня 2025 року, сума загальної заборгованості ОСОБА_1 складає 234 485,19 грн, з яких: 198 343 грн – заборгованість за основним боргом (кредитом), 24 586,84 грн – проценти за користування кредитом, 9 921,51 грн – пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 1 633,84 грн – пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (а.с. 25, 26).
Позивачем долучено виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2024 року по 22 липня 2025 року, з яких вбачається, що позичальник вносила кошти на погашення кредиту та процентів (а.с. 28 – 43).
Відповідно до платіжної інструкції (МО) 2025569957620 (#2025569957620) від 10 вересня 2025 року ОСОБА_1 внесла кошти на рахунок АТ «Ощадбанк» у сумі 10 800 грн, призначення платежу: договірне списання простроченого основного боргу згідно угоди № 353592378202 від 07 жовтня 2024 року (а.с. 59).
Крім того, долучено виписку з карткового рахунку ОСОБА_1 за період з 25 серпня 2024 року по 24 вересня 2025 року (а.с. 60 – 64).
Згідно з повідомленням про часткове погашення заборгованості сума заборгованості ОСОБА_1 перед кредитором складає 223 685,19 грн, з яких: 187 543 грн – заборгованість за основним боргом (кредитом), 24 586,84 грн – проценти за користування кредитом, 9 921,51 грн – пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 1 633,84 грн – пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (а.с. 58 зворотна сторона).
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
2.1. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України; далі – ЦК України).
Цивільне законодавство ґрунтується на відповідних засадах, однією з яких є свобода договору (пункт 3 статті 3 ЦК України).
За статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша); правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частина друга).
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (абзац перший). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (абзац другий).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
У статті 639 ЦК України вказано: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша); якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина друга).
2.2. У статті 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша).
У зв`язку з цим Конституційний Суд України зазначив: «одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є «pacta sunt servanda» (договорів слід додержувати). Цей принцип входить і до системи цивільного права, зокрема він міститься в тих статтях Кодексу, які встановлюють, що зобов`язання має бути виконане належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що їх звичайно виставлено (частина перша статті 526); договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629)»
(абзац четвертий пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 22 червня 2022 року
№ 6-р(II)/2022).
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Судом встановлено, що при укладенні між сторонами цієї справи кредитного договору було дотримано його письмової форми з погодженням усіх істотних умов, а отже, між ними виникли відповідні зобов`язання. 
2.3. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із частиною першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в аспекті цієї справи – АТ «Ощадбанк»).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Позивач надав суду необхідні докази, які підтверджують доведення до відома відповідача основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача кредиту ОСОБА_1 .
Тож надані позивачем докази, наявні в матеріалах справи та досліджені судом, свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України, та підписання відповідачем договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Ощадбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, тому суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту та процентами).
Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач порушила умови договору, взяті на себе зобов`язання не виконує належним чином, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає позовні вимоги у частині стягнення суми основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами обґрунтованими. 
Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідача за укладеним договором або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано.
2.4. У частині розв`язання спору щодо вимоги про стягнення пені, суд вважає за необхідне зазначити нижченаведене.
Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша); штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга); пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (абзац перший частини третьої).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Воєнний стан в Україні з 24 лютого 2022 року перманентно продовжується відповідними нормативними актами й триває по цей час. 
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі (пункт 8.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 902/417/18).
Компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності (див., постанову Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року, справа № 706/68/23).
Верховний Суд також зазначив, що згідно із Законом України від 15 березня 2022 року
№ 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі – Закон № 2120-ІХ), що набрав чинності 17 березня 2022 року, «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, за змістом якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Закон № 2120-ІХ виключив можливість нарахування сум за статтею 625 ЦК України з 24 лютого 2022 року (постанова Верховного Суду 25 вересня 2024 року, справа № 206/2984/23). 
Ураховуючи наведене, на думку суду, на Договір, укладений між сторонами у справі, розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Як було зазначено, умовами Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством і відшкодовуються завдані збитки. Завдані банку збитки позичальник зобов`язується відшкодувати в повному обсязі понад неустойку, пеню та штраф, і несе відповідальність за їх відшкодування всім належним йому майном. Сукупна сума неустойки (пені, штрафу) нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі договору, не може перевищувати половини суми, одержаної позичальником за цим договором. За порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15 % від суми простроченого платежу (пункти 8.1. – 8.3. Договору).
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 9 921,51 грн, та пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 1 633,84 грн є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають.
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
3.1. З огляду на вищенаведене, суд констатує, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є підставовими та підлягають частковому задоволенню. 
Крім того, суд бере до уваги, що позивачем надано докази про часткове погашення заборгованості відповідачем у сумі 10 800 грн. Відтак, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, доходить висновку, що з відповідача слід стягнути кошти на загальну суму 212 129,84 грн, з яких: 187 543 грн – заборгованість за основним боргом (кредитом), 24 586,84 грн – проценти за користування кредитом.
3.2. Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи той факт, що позов задоволений частково, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (МО) № 3528 (#1980498579420) від 23 липня 2025 року (а.с. 50), з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 739,32 грн (212 129,84 грн * 3 028 грн : 234 485,19 грн) пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. 
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76 – 78, 141, 223, 244, 247, 258 – 268, 273 – 274,
280 – 289, 352–355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії – Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту – задовольнити частково.
2. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії – Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про споживчий кредит № 353592378202 від 07 жовтня 2024 року у розмірі 212 129 (двісті дванадцять тисяч сто двадцять дев`ять) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки, з яких: 187 543 гривні – заборгованість за основним боргом (кредитом), 24 586,84 гривень – проценти за користування кредитом.
3. У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
4. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії – Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі 2 739 (дві тисячі сімсот тридцять дев`ять) гривень 32 (тридцять дві) копійки. 
5. Відповідачу надіслати копію заочного рішення суду.
6. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
7. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
8. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
9. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
10. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
11. Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
12. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
13. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 13 лютого 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії – Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», код ЄДРПОУ: 09338500, адреса місцезнаходження: вул. майдан Волі, 2, м. Тернопіль.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя  	Т. І. Якімець