ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/7553/24 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Бужак Н.П.
Суддів: Кобаля М.І., Мельничука В.П. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року, суддя Ткаченко О.Є., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Чернігівській області від 17.05.2024 №42-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення», яким старшому державному інспектору Козелецької ДПІ ГУ ДПС у Чернігівській області ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. 
Розгляд справи Чернігівським окруженим адміністративним судом здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду, Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для виходу із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 22.12.2020 обіймає посаду старшого державного інспектора Козелецької ДПІ ГУ ДПС у Чернігівській.
Відповідно до листа ДПС України від 27.02.2024 №5260/7/99-00-14-02-07 Департаментом з питань запобігання та виявлення корупції ДПС України під час проведення періодичного перегляду та аналізу Журналів реєстрації подій в ІКС ДПС (моніторинг дій користувачів під час перегляду інформації в Податковому блоці, моніторинг дій користувачів під час перегляду інформації в Системі співставлення та Єдиному вікні подання електронної звітності) встановлено факти вчинення дій в ІКС ДПС посадовими особами ГУ ДПС у Чернігівській області стосовно платників податків, які є близькими родичами, перелік яких визначено Законом України від 14.10.2014 № 1700-VІІ «Про запобігання корупції» (зі змінами) (а.с. 44).
В.о. начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області 01.03.2024 винесено розпорядження №23-р про проведення перевірки інформації, зазначеної у листі ДПС України від 27.02.2024 №5260/7/99-00-14-02-07 (а.с. 4849).
За результатами перевірки складено Акт від 25.03.2024 №4/25-01-14-13 про результати перевірки інформації, викладеної у листі ДПС України від 27.02.2024 №5260/7/99-00-14-02-07 щодо фактів вчинення дій працівниками, зокрема Козелецької ДПІ ГУ ДПС у Чернігівській, стосовно платників податків, які є близькими особами цих працівників (а.с.2530).
Сектором з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у Чернігівській області доповідною запискою від 29.03.2024 №134/25-01-14-16 з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку на підставі ст. 64-69 Закону України «Про державну службу» №889 внесено пропозицію в.о. начальника ГУ ДПС у Чернігівській області Юрію Твердохлібу про ініціювання перед Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ ГУ ДПС у Чернігівській області порушення дисциплінарних проваджень стосовно старшого державного інспектора Козелецької ДПІ ГУ ДПС у Чернігівській області ОСОБА_1 .
Наказом в.о. начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області від 05.04.2024 №46-дп порушено дисциплінарне провадження стосовно старшого державного інспектора Козелецької ДПІ ГУ ДПС у Чернігівській області ОСОБА_1 з метою визначення в діях ознак дисциплінарного проступку (а.с. 46 зворот).
08.05.2024 Дисциплінарна комісія за результатами розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі Дисциплінарна комісія) відповідно до наказу Головного управління ДПС у Чернігівській області від 05.04.2024 №46-дп «Про порушення дисциплінарного провадження» підготувала подання, резолютивна частина якого викладена таким чином: «..Дисциплінарною комісією за результатами розгляду дисциплінарної справи відповідно до наказу Головного управління ДПС у Чернігівській області від 05.04.2024 №46-дп «Про порушення дисциплінарного провадження» стосовно старшого державного інспектора Козелецької державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Чернігівській області ОСОБА_1 встановлено наявність у діях державного службовця дисциплінарного і проступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 Закону №889, який полягає в порушенні п.7.2, п.7.3 Розділу 7 Порядку доступу до інформації в інформаційних, електронних комунікаційних та інформаційно-комунікаційних системах ДПС, затвердженого наказом ДПС від 15.05.2020 №216 (зі змінами), в частині використання інформації в особистих цілях, п.5.1 ч.5 Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом ДПС від 02.09.2019 №52 (із змінами), та п.1 Розділу IV Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових і осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.206 №158 (із змінами і доповненнями), в частині використання службового становища та робочого часу, не пов`язаного з виконанням своїх посадових обов`язків і доручень керівників, під час перегляду інформації в ІКС «Податковий блок» без службових на це підстав та доручень керівництва, що в свою чергу і свідчить про неефективне використання робочого часу в цілях отримання інформації поза межами своїх посадових обов`язків, та вирішено, з урахуванням пом`якшуючих обставин, запропонувати застосувати дисциплінарне стягнення у виді догани, передбачене частиною 3 статті 66 Розділу VIII Закону № 889».
Наказом Головного управління ДПС у Чернігівській області від 17.05.2024 №42-дс застосовано до старшого державного інспектора Козелецької державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Чернігівській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889).
Згідно із статтею 1 Закону №889 державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань та функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій,проектів законівта інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства, управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Відповідно до визначень, що містяться у статті 2 вказаного Закону №889 посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону; професійна компетентність - здатність особи в межах визначених за посадою повноважень застосовувати спеціальні знання, уміння та навички, виявляти відповідні моральні та ділові якості для належного виконання встановлених завдань і обов`язків, навчання, професійного та особистісного розвитку.
Згідно зі статтею 8 Закону №889 державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 62 Закону №889 державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів. Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.
Приписами статті 64 Закону №889 встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (частина 1 статті 65 Закону №889 ).
Відповідно до частини 2 статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками є, зокрема, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (пункт 5).
У відповідності до вимог статті 66 Закону №889 до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження, догана, попередження про неповну службову відповідність, звільнення з посади державної служби.
В силу положень частини 3 статті 66 Закону №889 у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.
За приписами частини 4 статті 66 Закону №889 у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другоїстатті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другоїстатті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.
Згідно із частиною 1 статті 67 №889 дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Отже, дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.
Із зазначеного слідує, що для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.
Відповідно до частини 1 статті 67 Закону №889 дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Згідно з положеннями частин 24 статті 67 Закону №889 обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Під час застосування дисциплінарного стягнення можуть враховуватися також інші, не зазначені у частині другій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність державного службовця.
Обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або токсичних засобів; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого державного службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення щодо нього; 4) вчинення проступку умисно з мотивів неповаги до держави і суспільства, прав і свобод людини, окремих соціальних груп; 5) настання тяжких наслідків або заподіяння збитків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку.
Відповідно до частини 1 статті 68 Закону №889 дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження), зокрема, суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.
За приписами ст.69 Закону №889 визначено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії.
Відповідно до статті 73 Закону України №889 з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.
Згідно із частиною 1 статтею 74 Закону №889 дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Відповідно до частини 2 статті 74 Закону №889 дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.
Приписами статті 75 Закону №889 передбачено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.
Водночас, колегія суддів зазначає, що на державних службовців покладаються певні обов`язки, перелік яких міститься, зокрема в статті 8 Закону №889. Невиконання ж покладених на державного службовця обов`язків чи неналежне їх виконання може призвести до притягнення його до дисциплінарної відповідальності у випадку встановлення під час службового розслідування вчинення таким державним службовцем дисциплінарного проступку. При цьому в залежності від характеру вчиненого дисциплінарного проступку Законом №889 визначено види застосовних дисциплінарних стягнень, серед яких догана.
Разом з тим, обов`язковою передумовою для застосування до державного службовця одного з видів дисциплінарної відповідальності є встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.
Тобто, для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, законодавство передбачає необхідність встановлення вини такої особи за результатами проведення службового розслідування / дисциплінарного провадження.
Правовий висновок у подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом у постанові від 29.06.2021 у справі №200/8522/19-а.
Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначає Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2013 №1039 (далі Порядок №1039).
Згідно із пунктом 2 Порядку №1039 процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.
Пунктом 4 Порядку №1039 встановлено, що дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження та завершується прийняттям рішення про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
Згідно з пунктом 31 Порядку №1039 дисциплінарна комісія запрошує державного службовця на своє засідання для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та пропонує надати таке пояснення у письмовому вигляді. Державний службовець має право: бути присутнім на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; знайомитися з матеріалами дисциплінарної справи відповідно до статті 76 Закону, у тому числі в установленому законом порядку запитувати та отримувати відповідні документи, їх копії; надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; заявляти клопотання про необхідність одержання і долучення до матеріалів дисциплінарної справи нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, яким можуть бути відомі обставини справи; користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника. Державний службовець користується іншими правами, встановленими Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 32 Порядку №1039 про дату, час і місце засідання Комісії, дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється шляхом вручення інформації чи документів або надсилання їх поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними. Таке повідомлення здійснюється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії. У разі коли державний службовець не прибув на засідання або не повідомив про поважні причини своєї відсутності, а також не надав письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, Комісія, дисциплінарна комісія складає акт про відмову від надання пояснень.
Згідно із пунктом 33 Порядку №1039 дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.
Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.
Відповідно до пункту 34 Порядку №1039 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.
Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами. які брали участь у голосуванні.
Пропозиція (подання) складається із вступної, мотивувальної та резолютивної частини.
У вступній частині зазначаються: дата складення; відомості щодо підстав для порушення дисциплінарного провадження; прізвище, ім`я, по батькові державного службовця, його посада, інші відомості, що мають значення для здійснення дисциплінарного провадження.
У мотивувальній частині зазначаються:
у разі відсутності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: факти, що підтверджують відсутність вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку із відповідним обґрунтуванням; заяви, клопотання, пояснення державного службовця та рішення, прийняті Комісією, дисциплінарною комісією за результатами їх розгляду;
у разі наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: факти, що підтверджують вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, з посиланням на положення відповідних нормативно-правових актів; обставини, що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; ступінь вини державного службовця; характер дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків; відомості, що характеризують державного службовця, обставини, що пом`якшують чи обтяжують дисциплінарну відповідальність державного службовця, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та ставлення державного службовця до державної служби; заяви, клопотання, пояснення державного службовця та рішення, прийняті Комісією, дисциплінарною комісією за результатами їх розгляду.
У резолютивній частині зазначаються:
у разі відсутності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: прізвище, ім`я, по батькові державного службовця, висновок про відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку; пропозиція про закриття дисциплінарного провадження;
у разі наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: висновок про наявність у діях державного службовця дисциплінарного проступку. передбаченого відповідним пунктом частини 2статті 65 Закону №889, та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; вид дисциплінарного стягнення, рекомендованого до застосування, передбачений відповідною частиною статті 66 Закону, або обставини, що виключають можливість накладення дисциплінарного стягнення.
Пунктом 35 Порядку №1039 визначено, що дисциплінарна комісія вносить суб`єкту призначення (керівникові державної служби) пропозицію (подання) разом з матеріалами дисциплінарної справи не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня її (його) підписання. Одночасно із внесенням суб`єкту призначення (керівникові державної служби) пропозиції (подання) державному службовцю повідомляється про дату внесення суб`єкту призначення (керівнику державної служби) такої пропозиції (подання) та необхідність надання ним письмового пояснення суб`єкту призначення (керівнику державної служби) відповідно до статті 75 Закону.
Згідно із пунктом 36 Порядку №1039 за результатами розгляду дисциплінарного провадження суб`єкт призначення (керівник державної служби) протягом десяти календарних днів з дня отримання пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії приймає рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення оформляється наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення (керівника державної служби)
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Закону №889 рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.
Отже, дисциплінарне провадження порушується відносно державного службовця в разі виявлення та перевірки вчинення останнім порушень положень Закону №889, вчинення ним діяння, прирівняного до дисциплінарного проступку, встановлення вини, ступеню та характеру вчиненого проступку, обставин проступку, характеризуючи відомостей державного службовця, зібрання усіх документів та інформації, яка може підтвердити чи спростувати відношення державного службовця до проступку.
Відповідно, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа із дотриманням положень Закону №889 та Порядку №1039, яка має містити у собі повний виклад та зібрання усіх достатніх та належних доказів та інформації з метою та на виконання повноважень дисциплінарної комісії за наслідками проведення такого дисциплінарного провадження, з дотриманням прав державного службовця, відносно якого порушено дисциплінарне провадження, що закінчується пропозицією комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.
Разом з тим, суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії, які є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження, у зв`язку з чим у суб`єкта призначення має виключні повноваження на прийняття одного з двох рішень, врахувати пропозицію комісії застосувати до державного службовця дисциплінарне стягнення чи відхилити, закрити дисциплінарне провадження.
Законодавство також передбачає, що дисциплінарне стягнення не може бути застосовано до державного службовця на час перебування на лікарняному та/або у відпустці, у відрядженні та відповідно, державний службовець не обмежений в праві на наданні до комісії своїх пояснень та доказів, користуватися правовою допомогою адвоката.
Таким чином, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом №889-VIII та іншими нормативно-правовими актами.
Ці обставини, як і характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він учинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків з`ясовуються під час службового розслідування та/або прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення суб`єкта призначення про накладення дисциплінарного стягнення має ґрунтуватись на матеріалах дисциплінарної справи.
Колегія суддів звертає увагу, що об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства. Водночас з суб`єктивної сторони дисциплінарний проступок характеризується наявністю вини державного службовця, під чим розуміється ставлення останнього до своїх протиправних дій чи бездіяльності, або рішення і їх шкідливих наслідків.
Аналогічний висновок було виснувано у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 у справі №822/46/18 у подібних правовідносинах.
Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Відповідний висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №812/831/16.
Як встановлено судом першої інстанції та дана обставина підтверджується матеріалами справи, для застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани згідно з наказом Головного управління ДПС у Чернігівській області від 17.05.2024 №42-дс є подання Дисциплінарної комісії від 08.05.2024 №170/25-01-01-01-33, у якому зазначено про вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 65 Закону №889, який полягає в порушенні п.7.2., п.7.3. Розділу 7 Порядку №216 в частині використання інформації в особистих цілях, п.5.1. Розділу 5 Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом ДПС від 02.09.2019 №52 (із змінами), та п.1 Розділу IV Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 №158 (із змінами), в частині використання службового становища та робочого часу, не пов`язаного з виконанням своїх посадових обов`язків i доручень керівників, під час перегляду інформації в IKC «Податковий блок» без службових на це підстав та доручень керівництва, що в свою чергу свідчить про неефективне використання робочого часу в цілях отримання інформації поза межами своїх посадових обов`язків.
Дисциплінарна комісія дійшла до такого висновку з огляду на наступні обставини.
Згідно з посадовою інструкцією ОСОБА_1 була відповідальною за реєстрацію та облік платників податків, реєстрацію фізичних осіб - платників податків, формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, ведення реєстру страхувальників; надання адміністративних послуг, сервісне обслуговування платників; організацію робіт із приймання i комп`ютерної обробки податкової та іншої звітності; приймання податкової, фінансової та іншої звітності платників засобами телекомунікацій; організацію роботи, пов`язаної із захистом персональних даних при ix обробці, відповідно до законодавства ГУ ДПС у Чернігівській області; забезпечення виконання діловодних функцій у ДПІ; організацію розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації; контроль за дотриманням чинного законодавства при застосуванні спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності; контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору; організацію роботи та контролю щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахувань та сплати єдиного внеску (а.с. 67).
Положення про Козелецьку ДПІ ГУ ДПС у Чернігівській області затверджено 29.06.2022 начальником ГУ ДПС у Чернігівській області Слотюк Людмилою. До основних завдань i функцій Козелецької ДПІ ГУ ДПС у Чернігівській області зокрема належить:
п.7.1. координація роботи, організація та забезпечення виконання завдань, спрямованих на виконання ГУ ДПС у Чернігівській області завдань, визначених законами України, указами та дорученнями Президента України, актами KMУ дорученнями Прем`єр-міністра України, нормативно правовими актами, розпорядчими документами ДПС та ГУ ДПС у Чернігівській області;
п.38.1. надання в межах компетенції адміністративних послуг;
п.39.6. перевірка відповідності поданої податкової та іншої звітності формі встановленого зразка, що діє на момент подання документа; перевірка наявності та достовірності обов`язкових реквізитів; перевірка підписів посадових осіб, печатки платника (за наявності);
п.39.7. комплектація та реєстрація податкової та іншої звітності, поданої платниками на паперових носіях, зокрема із додаванням копій на електронних носіях;
п.39.8. внесення (імпортування з електронного носія) засобами комп`ютерної обробки повних та достовірних даних щодо податкової та іншої звітності, поданої платником на паперових носіях, зокрема із додаванням копій на електронних носіях;
п.39.10. проведення автоматизованої перевірки податкової та іншої звітності відповідно до затверджених та реалізованих у програмному забезпеченні алгоритмів контролю щодо приймання та обробки податкової та іншої звітності, присвоєння статусів i ознак стану обробки під час приймання та реєстрації такої звітності;
п.48.1. обробка персональних даних відповідно до законодавства;
п.56.5. використання інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС для отримання інформації, необхідної для виконання функціональних обов`язків структурними підрозділами ГУ ДПС у Чернігівській області;
п.59.7. використання в установленому порядку інформаційних ресурсів ДПС.
ОСОБА_1 присвоєно ідентифікатор/логін користувача в IKC ДПС України kateryna.khomenko та ID користувача/працівника 75D5EDA381530AE053 C053C0A8016D3935.
Згідно з інформацією з Журналу аутентифікації користувачів підсистеми «Адміністрування системи» IKC «Податковий блок» під ідентифікатором/логіном користувача в системі kateryna.khomenko здійснено входи до IKC «Податковий блок» 10.10.2023, 30.11.2023, 04.12.2023, 05.12.2023, 13.12.2023, 27.12.202329.12.2023, 09.01.2024, 11.01.2024, 12.01.2024, 19.01.2024, 24.01.2024 з ІР-адреси .
Доступ до IKC «Податковий блок» (режимів, які зазначені у додатку до листа ДПС) ОСОБА_1 надавався згідно зі службовою запискою від 17.08.2022 №196/25-01-56- 24. У вказаній службовій записці наявний підпис старшого державного інспектора Козелецької ДПІ ГУ ДПС у Чернігівській області ОСОБА_1 про ознайомлення з вимогами Порядку доступу до інформації в інформаційних, електронних комунікаційних та інформаційно- комунікаційних системах ДПС, затвердженого наказом ДПС від 15.05.2020 №216 (далі - Порядок №216).
Відповідно до даних IKC органів ДПС станом на 01.03.2024 у ФOП ОСОБА_2 (PHOKIHI НОМЕР_1 ) відкрито 4 IKП. Сформованою довідкою по запиту користувача з визначенням ID працівника, який вносив зміни, було встановлено, що всі нарахування з 01.10.2023 по 29.02.2024 були внесені в автоматичному режимі без ручного втручання.
ФOП ОСОБА_2 (PHOKIHI НОМЕР_1 ) перебуває на обліку ГУ ДПС у Чернігівській області (Козелецький р-н). Документи, які б підтверджували наявність у старшого державного інспектора Козелецької ДПІ ГУ ДГІС у Чернігівській області ОСОБА_1 завдань стосовно ФОП ОСОБА_2 (PHOKIHI НОМЕР_1 ) в ході перевірки не надано.
Від старшого державного інспектора Козелецької ДПІ ГУ ДПС у Чернігівській області ОСОБА_1 отримано пояснення від 05.03.2024 на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Чернігівській області щодо інформації, викладеної у листі ДПС. В поясненні ОСОБА_1 підтвердила, що нею було здійснено входи до IKC «Податковий блок», пошук реєстраційних даних та перегляд IKП по ФОП ОСОБА_2 (PHOKIHI НОМЕР_1 ) який є її чоловіком, отримана інформація стороннім особам не передавалася, редагування не проводились, рішення не приймались. Зазначила, що ОСОБА_2 , шлюб із яким укладено 26.12.2023, підприємницькою діяльністю не займається, оскільки з 24.02.2022 мобілізований до лав ЗCУ. Аналогічне пояснення ОСОБА_1 надала при проведенні дисциплінарного провадження на запит Дисциплінарної комісії (а.с. 68).
Від начальника Козелецької ДПІ ГУ ДПС Максимова Владислава (безпосереднього керівника державного службовця ОСОБА_1 ) отримано пояснення від 05.03.2024 на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Чернігів зазначив, що не надавав ОСОБА_1 жодних завдань стосовно ФОП ОСОБА_2 (PHOKIHI НОМЕР_1) . 
Разом з тим, Порядок №216 визначає взаємодію між суб`єктами відносин, пов`язаних з реалізацією повноважень обробки i розпорядження інформацією в інформаційних, електронних комунікаційних та інформаційно-комунікаційних системах ДПС (далі - система), мови отримання користувачами можливості обробляти інформацію в системі та правила обробки цієї інформації, а також порядок здійснення контролю за дотриманням вимог Порядку користувачами.
Згідно із п.3.1. Розділу 3 Порядку №216 об`єктом дії Порядку є відкрита та конфіденційна інформація, вимога щодо захисту якої встановлена законом (далі - інформація).
Відповідно до п.7.2. Розділу 7 Порядку №216 користувач зобов`язаний: дотримуватися вимог Порядку; використовувати інформацію виключно в цілях, передбачених посадовою інструкцією або іншим організаційно-розпорядчим документом органу ДПС; не передавати інформацію стороннім особам; копіювати або зберігати інформацію системи тільки на обліковані носії інформації виключно для виконання функціональних обов`язків.
Згідно із п.7.3. Розділу 7 Порядку №216 користувачу забороняється: використання інформації в цілях, не передбачених посадовою інструкцією; передача іншим особам свого ідентифікатора користувача в системі/мережі, пароля та інших засобів доступу до системи; передача конфіденційної інформації стороннім особам; копіювання або збереження конфіденційної інформації системи на будь-які носії інформації, якщо це не пов`язано з виконанням функціональних обов`язків.
Згідно з п.5.1. Розділу 5 Правил етичної поведінки в органах ДПС, затверджених наказом ДПС від 02.09.2019 №52 (із змінами), працівники повинні використовувати своє службове становище, ресурси держави та територіальної громади (рухоме та нерухоме майно, кошти, службову інформацію, технології, інтелектуальну власність, робочий час, репутацію тощо) виключно для виконання своїх посадових обов`язків i доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
Також згідно з вимогами п.1 Розділу IV Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 №158 (із змінами і доповненнями), державний службовець та посадова особа місцевого самоврядування повинні використовувати своє службове становище, ресурси держави та територіальної громади (рухоме та нерухоме майно, кошти, службову інформацію, технології, інтелектуальну власність, робочий час, репутацію тощо) виключно для виконання своїх посадових обов`язків і доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
До основних завдань i функцій управління податкових сервісів ГУ ДПС у Чернігівській області належить перевірка відповідності поданої податкової та іншої звітності, внесення (імпортування з електронного носія) засобами комп`ютерної обробки повних та достовірних даних щодо податкової та іншої звітності, проведення автоматизованої перевірки податкової та іншої звітності відповідно до затверджених та реалізованих у програмному забезпеченні алгоритмів контролю щодо приймання та обробки податкової та іншої звітності, використання інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС для отримання інформації, необхідної для виконання функціональних обов`язків структурними підрозділами ГУ ДПС у Чернігівській області.
Відповідно до посадової інструкції старшого державного інспектора Козелецької державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Чернігівській області до основних посадових обов`язків відноситься, організація розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації (п.6 розділу 3 посадової інструкції) (а.с. 67).
В ході дисциплінарного провадження зазначені посадові обов`язки залишені комісією поза увагою. При цьому, суд вірно звернув увагу, що розділ 6 «Спеціальні умови служби» посадової інструкції не містять конкретної заборони в частині використання чи перегляду інформації в ІКС «Податковий блок».
Отже, позивач, з метою виконання покладених відповідно до посадової інструкції функціональних обов`язків та в рамках наданих повноважень систематично здійснювала контроль щодо забезпечення повноти та своєчасності відображення первинних показників в підсистемах інформаційної системи органів ДПС та їх відповідним перенесенням до інтегрованої картки платника (далі ІКП).
Тому перегляд ІКП, поданої звітності та реєстраційних даних здійснюється позивачкою у межах виконання своїх функціональних обов`язків.
З наведеного слідує, що перегляд ІКП, поданої звітності та реєстраційних даних може здійснюватися позивачкою у межах виконання своїх функціональних обов`язків, у тому числі і по ФОП ОСОБА_2 . 
Вказані дії не були пов`язані з предметом конфлікту інтересів чи із наданням ФОП ОСОБА_2 переваг з питань оподаткування та із прийняттям будь-яких рішень щодо їх діяльності. Позивачкою не здійснювалося внесення жодних змін в ІКП «Податковий блок» платника ОСОБА_3 , а також не здійснювалося коригування показників поданої ним звітності. Крім того, як пояснила позивачка, її чоловік з 2022 року перебуває в зоні бойових дій та на даний час підприємницькою діяльністю не займається. Службова інформація в особистих цілях не використовувалася та не передавалася стороннім особам.
Сам факт отримання доступу до інформації ІКС «Податковий блок» та її перегляд не є формою вчинення дії чи прийняття рішення під час реалізації службового повноваження, а є правом посадової особи на отримання відповідної інформації для реалізації своїх службових повноважень, а тому відсутні підстави для констатації факту використання позивачкою інформації з ІКС «Податковий блок» у власних інтересах.
Разом з тим, судом не було встановлено порушення позивачкою вимоги пункту 1 розділу IV «Використання службового становища, ресурсів та інформації» Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31.08.2016 за № 1203/29333, та підпункту 1 пункту 5 «Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби», затверджених наказом ДПС України від 02.09.2019 №52 (зі змінами), а саме нею використовується службове становище, ресурси держави та територіальної громади (рухоме та нерухоме майно, кошти, службову інформацію, технології, інтелектуальну власність, робочий час, репутацію тощо) виключно для виконання своїх посадових обов`язків і доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Консттуцією та законами України.
Перегляд позивачкою інформації стосовно ФОП ОСОБА_2 не спричинив жодних негативних наслідків. Самим же відповідачем у оскаржуваному наказі вказано, що за результатами пояснень та документів, що містяться в дисциплінарній справі, Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що перегляд ОСОБА_4 інформації з IKC «Податковий блок» не призвів до значних втрат робочого часу, настання тяжких наслідків або заподіяння збитків. При цьому, відповідачем не доведено, що дії вчинені позивачем, виходять за межі її посадових обов`язків.
Суд першої інстанції вірно врахував позитивну характеристику позивачки, її відношення до виконання посадових та службових обов`язків та відповідність займаній посаді.
Згідно з наказом Головного управління ДПС у Чернігівській області від 11.12.2023 №343 «Про затвердження висновків щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Головного управління ДПС у Чернігівській області, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», у 2023 році», результати службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 оцінено позитивно.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.03.2021 у справі №140/2819/19 зроблено висновок про те, що для накладення дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом №889 та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Також необхідно враховувати інші обставини, що мають значення: характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Тобто для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами спеціального законодавства про працю, які регламентовані зокрема Законом №889, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень роботодавця, уповноваженої ним адміністрації.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами дисциплінарної справи щодо позивачки не підтверджено наявність у її діях усіх складових дисциплінарного проступку, а тому застосування до позивачки дисциплінарної відповідальності у виді догани є таким, що не ґрунтується на повному, об`єктивному та ретельному розгляді матеріалів дисциплінарної справи. Дисциплінарною комісією не доведено допущення позивачкою проступку, наявність причинного зв`язку між її протиправною поведінкою і настанням певних наслідків, які є обов`язковими і необхідними умовами для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності. 
Отже, оскаржуваний наказ Головного управління ДПС у Чернігівській області від 17.05.2024 №42-дс «Про накладання дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у виді догани, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення коштів за надання правничої допомоги, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частинами 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом частин 6 та 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Відповідно до частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань; безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З матеріалів справи убачається, що позивачка просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4354,28 грн.
Як встановив суд першої інстанції, Головне управління ДПС у Чернігівській області свою думку з приводу витрат на правову допомоги висловило у відзиві, не погодившись із даними вимогами, зазначивши, що розмір судових витрат є необґрунтованим та завищеним, оскільки справа не є складною з урахуванням її фактичних обставин, предмету спору, змісту порушення, предмету доказування та аналізу наведених доказів.
Разом з тим, матеріали справи містять докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, зокрема:
- ордер про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , серія №СВ1087705 від 23.05.2024, виданий на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 20.05.2024;
- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000856 від 07.02.2020); 
- копія договору про надання правової допомоги від 20.05.2024;
- попередній (орієнтовний) розрахунок витрат із зазначенням видів робіт, найменування одиниць виміру, кількість одиниць виміру, ціна (ставка) та сума; 
- квитанція від 22.05.2024 №3404371 на суму 4000,00 грн за правову допомогу ОСОБА_1 , прибутковий касовий ордер від 22.05.2024, який підтверджує оплату ОСОБА_1 4000,00 грн адвокату Сало О.П.; 
- рахунок №14 від 22.05.2024 для відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, розпорядником якої є ДПС України та її територіальні органи та копія платіжної інструкції №35 від 23.05.2024 про оплату 354,28 грн витрат на копіювання або друк документів (а.с. 8, 10, 39, 40, 41 зворот, 94).
Вказані вище документи оформлені належним чином, є взаємопов`язаними, містять посилання на спірні правовідносини, розрахунок наданих адвокатом послуг, які віднесені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI до правничої допомоги.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 (справа №810/3806/18) та від 10.12.2019 (справа № 10.12.2019).
При дослідженні документів та з урахуванням предмет спору, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4354,28 грн, що заявлений до стягнення з відповідача є обґрунтованим та об`єктивним, пропорційним предмету спору і таким, що підпадає під критерій розумності.
Доводи апеляційної скарги, що відповідачу не надано детального опису робіт до договору, ні платіжного доручення на сплату правничої допомоги є безпідставними та невідповідають дісним обставинам справи, оскільки в матеріалаї справи є розрахунок судових витрат, які поніс позивач з детальним описом робіт.
Всі документи сформовано в підсистемі Електронний суд, а тому відповідач як орган державної влади має доступ до даної підсистеми та його представник зобов`язаний був ознайомитись зі всіма матеріалами справи.
Окрім того, всі документи були доставлені до Головного управління ДПС у Чернігівській області 24.05.2024 о 15:51 про що свідчить відповідна квитанція №1097870 про доставку документів до зареєстрованого Єлектронного кабінету Користувача ЄСІТС.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивачкою за подання позову сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн (а.с.9), суд вірно стягнув на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області у розмірі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 4354,28 грн.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Кобаль М.І.

Мельничук В.П.