ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4248/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І.,
суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.
від  ОСОБА_1 : Дудченко В.М.,
від Акціонерного товариства ,,ПроКредит Банк”: не з`явився
від Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Продексим, ЛТД”: не з`явився
від державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса): не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.01.2026 (суддя в І інстанції Демченко Т.І.) про розгляд скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жайворонок Наталії Ігорівни, вчинені під час примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 27.05.2025,
у справі №916/4248/23
за позовом: Акціонерного товариства ,,ПроКредит Банк”
до відповідача: ОСОБА_1 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Продексим, ЛТД”
про звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язання вчинити певні дії та визнання відсутності права користування
В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.02.2025 у справі №916/4248/23 за позовом Акціонерного товариства ,,ПроКредит Банк” до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Продексим, ЛТД” позов задоволено частково.
В рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ ,,Продексим, ЛТД” за рамковою угодою № FW501.1367 від 24.01.2019 та договору про відкриття кредитної лінії № 501.49569/FW501.1367 від 23.02.2021 у загальному розмірі 25 329 364,42 грн, що складається із заборгованості за: капіталом – 22400000,00 грн; процентами – 2929364,42 грн звернуто стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці АТ ,,ПроКредит Банк” (іпотекодержателя найвищого пріоритету 1 черги) відповідно до договору іпотеки № 408184-ІД1 від 24.01.2019, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік А.О. за реєстровим № 95, а саме: квартира загальною площею 316,7 кв.м, житлова площа – 140,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 560084065101, номер запису про право власності: 8529470, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; - житловий будинок загальною площею 152,5 кв.м, житлова площа - 56,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15718965101, номер запису про право власності: 251473, місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, загальною площею – 0,0507 га, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 6510136300:28:003:0274, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15805365101, номер запису про право власності: 253038, місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; та належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_1 ), шляхом реалізації його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, що буде встановлена на підставі – оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ ,,ПроКредит Банк” витрати по сплаті судового збору у розмірі 109 515,23 грн.
27.05.2025 на виконання вищевказаного рішення Господарським судом Одеської області видано відповідні накази.
07.08.2025 ОСОБА_1 подано скаргу, в якій остання просила:
- визнати протиправною та скасувати повністю постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2025 № 78361795 та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.06.2025, про арешт майна боржника від 19.06.2025 та про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 22.07.2025;
- визнати протиправною та скасувати повністю постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2025 № 78361748 та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.06.2025, про арешт майна боржника від 18.06.2025.
Скарга обґрунтована тим, що примусове виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки розпочато всупереч встановленому статтею 12 Закону України №2120-IX мораторію на реалізацію іпотечного майна в період воєнного стану та з порушенням територіальної заборони на вчинення виконавчих дій у зоні активних бойових дій (м. Херсон). 
ОСОБА_1 наголошує на протиправності нарахування виконавчого збору в розмірі 10% від повної суми кредитного боргу до моменту фактичної реалізації майна, оскільки як майновий поручитель вона несе відповідальність виключно в межах вартості предмета іпотеки згідно зі статтею 11 Закону України "Про іпотеку", а дії виконавця щодо розшуку її особистих коштів, рахунків та пенсійних виплат є виходом за межі виконавчого документа та грубим порушенням принципу обмеженої відповідальності іпотекодавця.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.01.2026 у справі №916/4248/23 скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жайворонок Наталії Ігорівни, вчинені під час примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 27.05.2025 задоволено частково. 
Визнано протиправною та скасовано повністю постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2025 № 78361795 та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.06.2025, про арешт майна боржника від 19.06.2025 та про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 22.07.2025. 
В задоволенні решти скарги відмовлено.
Суд дійшов висновку, що законодавством України в імперативному порядку введено певні обмеження та заборони на вчинення виконавчих дій щодо реалізації предмету іпотеки у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України ,,Про виконавче провадження’’ у період воєнного стану (п.5-2 розділу VI ,,Прикінцевих положень’’ Закону України ,,Про іпотеку’’), тому відкриття провадження за наявності законодавчого мораторію призвело до неможливості виконання рішення та поклало на боржника надмірний тягар у вигляді безпідставних обмежень. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець був зобов`язаний прийняти рішення про повернення виконавчого документа стягувачу. Водночас суд зауважує, що стягувач не позбавлений права звернутися до суду в порядку ст. 331 ГПК України для вирішення питання про відстрочку або зміну способу виконання рішення, що є більш ефективним механізмом у даній ситуації.
Доводи скаржника щодо порушення виконавцем порядку оцінки та реалізації майна залишені судом без правової оцінки, оскільки факт наявності мораторію є самостійною та достатньою підставою для скасування постанови про відкриття провадження. Решта аргументів не впливають на суть прийнятого рішення щодо незаконності початку примусового виконання стосовно іпотечного майна.
У задоволенні скарги в частині оскарження виконавчого провадження №78361748 (щодо стягнення судового збору) судом відмовлено. Встановлено, що вказане провадження було закінчено 12.12.2025 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення боржником. Оскільки борг за цією частиною вимог було сплачено, підстави для визнання дій виконавця протиправними у цій частині відсутні.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 звернулася до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.01.2026 у справі №916/4248/23 в частині відмови у скасуванні постанов державного виконавця у виконавчому провадженні № 78361748 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги скаржника. Визнати протиправною та скасувати повністю постанову про відкриття виконавчого провадження № 78361748 від 18.06.2025 та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.06.2025, про арешт майна боржника від 18.06.2025 у виконавчому провадженні № 78361748. Змінити мотивувальну частину ухвали Господарського суду Одеської області від 20.01.2026 у справі №916/4248/23 щодо незаконності дій державного виконавця у виконавчому провадженні № 78361795, доповнивши її доводами, викладеними в апеляційній скарзі. Резолютивну частину ухвали Господарського суду Одеської області від 20.01.2026 у справі №916/4248/23 щодо визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця у виконавчому провадженні №78361795 залишити без змін.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали не надав правової оцінки низці істотних аргументів скарги, обмежившись лише посиланням на існування мораторію на реалізацію майна. Апелянт наголошує, що поза увагою суду залишилися доводи щодо виходу державного виконавця за межі виконавчого документа, неправомірного нарахування виконавчого збору та вчинення виконавчих дій на території активних бойових дій.
Скаржник підкреслює, що як майновий поручитель вона не є боржником за основним кредитним зобов`язанням, а тому, відповідно до статті 11 Закону України «Про іпотеку», несе відповідальність виключно в межах вартості предмета іпотеки. Попри це, державним виконавцем у межах ВП №78361795 було безпідставно нараховано виконавчий збір у розмірі 10% від повної суми кредиту без проведення оцінки майна, а також вжито заходи з розшуку особистих коштів, доходів та пенсійних виплат іпотекодавця, що прямо суперечить обмеженому характеру її відповідальності.
Окремо апелянт зауважує на протиправності відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання на території Херсонської міської територіальної громади, яка з 01.05.2023 включена до переліку територій, на яких ведуться активні бойові дії. Відповідно до пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», вчинення виконавчих дій на таких територіях протягом дії воєнного стану заборонено.
Щодо ВП №78361748 про стягнення судового збору, апелянт зазначає, що оскільки судові витрати випливають з іпотечного спору, вони є складовою відповідальності майнового поручителя і мають стягуватися виключно за рахунок реалізації предмета іпотеки. Стягнення цих коштів з особистих рахунків ОСОБА_1 нівелює забезпечувальну функцію іпотеки. На думку скаржника, факт закінчення провадження у зв`язку з фактичним виконанням не легалізує первинно незаконні дії виконавця, а тому ухвала суду в частині відмови у скасуванні постанов у даному провадженні підлягає скасуванню.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено розгляд справи №916/4248/23 на 07.04.2026 о 12:30.
В судовому засіданні брав участь представник ОСОБА_1 , інші учасники участі не брали, про дату, час та місце судового засідання судом повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, оскільки неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу за відсутності інших представників учасників судового процесу, за наявними матеріалами справи, яких достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Одеської області від 20.01.2026 у справі №916/4248/23, якою скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця, вчинені під час примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 27.05.2025 задоволено частково; визнано протиправною та скасовано повністю постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2025 № 78361795 та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.06.2025, про арешт майна боржника від 19.06.2025 та про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 22.07.2025.; в задоволенні решти скарги відмовлено.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до приписів статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно із частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Вказана норма кореспондується зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, за якою судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
За приписами частин першої, третьої статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 13.12.2012р. № 18-рп/2012).
Статтею 339-1 ГПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження". 
Вказаний Закон є спеціальним законом, яким державний та приватний виконавці керуються при примусовому виконанні рішень суду та інших органів (посадових осіб).
Відповідно до статті 26 Закону "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Одеської області від 03.02.2025 у справі №916/4248/23 за позовом Акціонерного товариства ,,ПроКредит Банк” до ОСОБА_1 (майнового поручителя), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Продексим, ЛТД” позов задоволено частково. В рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ ,,Продексим, ЛТД” за рамковою угодою № FW501.1367 від 24.01.2019 та договору про відкриття кредитної лінії № 501.49569/FW501.1367 від 23.02.2021 у загальному розмірі 25 329 364,42 грн звернуто стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці АТ ,,ПроКредит Банк” відповідно до договору іпотеки №408184-ІД1 від 24.01.2019, а саме: квартира загальною площею 316,7 кв.м, житлова площа – 140,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 560084065101, номер запису про право власності: 8529470, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; - житловий будинок загальною площею 152,5 кв.м, житлова площа - 56,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15718965101, номер запису про право власності: 251473, місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, загальною площею – 0,0507 га, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 6510136300:28:003:0274, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15805365101, номер запису про право власності: 253038, місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; та належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_1 ), шляхом реалізації його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, що буде встановлена на підставі – оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ ,,ПроКредит Банк” витрати по сплаті судового збору у розмірі 109515,23 грн.
27.05.2025 на виконання вищевказаного рішення Господарським судом Одеської області видано відповідні накази.
Отже, рішення у даній справі набрало законної сили, а накази, що видані на виконання цього рішення підлягають виконанню органами державної виконавчої служби.
Як встановлено судом, 18.06.2025 головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жайворонок Наталією Ігорівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 78361795 про примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області про примусове виконання рішення № 916/4248/23, виданого 27.05.2025.
18.06.2025 головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жайворонок Наталією Ігорівною в рамках виконавчого провадження № 78361795 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
19.06.2025 головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жайворонок Наталією Ігорівною в рамках виконавчого провадження № 78361795 винесено постанову, якою накладено арешт на майно Колихаєвої О.М.
22.07.2025 головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жайворонок Наталією Ігорівною в рамках виконавчого провадження № 78361795 винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою виправлено допущену помилку при реєстрації суми стягнення, а саме: ,,замість сума коштів до стягнення за ВД: 25329634,42 грн зазначити сума коштів до стягнення за ВД: 25329362,42 грн’’.
З метою виконання судового рішення в рамках ВП № 78361795 головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жайворонок Наталією Ігорівною оформлено: запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю стосовно наявності та/або стану рахунків/електронних гаманців ОСОБА_1 ; запит від 18.06.2025 № 275422725 про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про їх останнє місце роботи; запит від 18.06.2025 № 275422750 про наявні рахунки у боржників-юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, а також рахунки, відкриті боржником-юридичною особою через свої відокремлені підрозділи; запит від 19.06.2025 № 275550499 та від 23.07.2025 № 282228549 щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів; платіжну інструкцію від 03.07.2025 № 34571 на суму 27862987,86 грн для стягнення за виконання ВП № 78361795.
Також 18.06.2025 головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жайворонок Наталією Ігорівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78361748 про примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області про примусове виконання рішення № 916/4248/23, виданого 27.05.2025 (про стягнення витрат по сплаті судового збору у розмірі 109515,23 грн).
18.06.2025 головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жайворонок Наталією Ігорівною в рамках виконавчого провадження № 78361748 винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші Колихаєвої О.М.
18.06.2025 головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жайворонок Наталією Ігорівною в рамках виконавчого провадження № 78361748 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
12.12.2025 головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жайворонок Наталією Ігорівною в рамках виконавчого провадження № 78361748 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення по сплаті судового збору у розмірі 109515,23 грн, а також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
Так, спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України ,,Про іпотеку”.
Відповідно до ст.1 Закону України ,,Про іпотеку’’: іпотека – вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктам незавершеного будівництва, майбутнім об`єктам нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець – особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання свого зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель – кредитор за основним зобов`язанням; майновий поручитель – особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи – боржника.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України ,,Про іпотеку’’ майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.
Згідно з ст.39 Закону України ,,Про іпотеку’’ у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки… У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
За правилами ст.41 Закону України ,,Про іпотеку’’ реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України ,,Про виконавче провадження’’ з дотриманням вимог цього Закону.
Порядок реалізації майна, на яке звернено стягнення, врегульовано статтею 61 Закону України ,,Про виконавче провадження’’, відповідно до якої реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною... Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. 
Разом з цим, Законом України ,,Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану’’ від 15.03.2022 № 2120-IX розділ VI ,,Прикінцеві положення’’ Закону України ,,Про іпотеку’’ доповнено п.5-2 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41,47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на нерухоме майно (нерухомість), оформлене в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами, укладеними після дня набрання чинності Законом України ,,Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану’’, або за договорами, до яких після дня набрання чинності Законом України ,,Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану’’ за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій.
Відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022 ,,Про введення воєнного стану в Україні’’ в Україні запроваджено воєнний стан, який є продовженим на час розгляду скарги.
У розумінні ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У п.67,68 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.06.2024 у справі № 569/19703/22 зазначено, що: ,,Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що існування обтяження внаслідок іпотеки нерухомого майна, власником (іпотекодавцем) якого є боржник, та законодавча заборона відчуження предмета іпотеки на час воєнного стану унеможливлює застосування статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» як спеціальної норми... Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з доводами касаційної скарги, що норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя, проте заявником не враховано, що в будь-якому випадку таке звернення стягнення здійснюється з дотриманням порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у період дії воєнного стану законодавством України встановлено імперативні обмеження щодо вчинення виконавчих дій, спрямованих на примусову реалізацію предмета іпотеки, які підлягають безумовному врахуванню державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що відкриття виконавчого провадження № 78361795 та вчинення у його межах виконавчих дій здійснено з порушенням вимог пункту 5-2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку», оскільки на момент винесення відповідних постанов (18.06.2025) діяла законодавча заборона на примусову реалізацію предмета іпотеки.
За таких обставин дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та прийняття подальших постанов обґрунтовано визнані судом першої інстанції протиправними, оскільки їх вчинення в умовах чинної законодавчої заборони призвело до необґрунтованого втручання у права боржника та створення для нього надмірного тягаря.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення скарги на дії державного виконавця та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2025 № 78361795 та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.06.2025, про арешт майна боржника від 19.06.2025 та про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 22.07.2025, оскільки у відповідності до п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець мав би прийняти рішення щодо повернення виконавчого документу стягувачу з метою реалізації прав сторін виконавчого провадження.
Вказані обставини наразі не заперечується учасниками справи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що поза увагою суду залишилися доводи щодо виходу державного виконавця за межі виконавчого документа, неправомірного нарахування виконавчого збору та вчинення виконавчих дій на території активних бойових дій.
Судова колегія не вбачає в діях суду порушень норм процесуального чи матеріального права в частині залишення без правової оцінки доводів скаржника про те, що головним державним виконавцем Жайворонок Наталією Ігорівною в рамках виконавчого провадження № 78361795, в порушення приписів ст.ст.51,57,61 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.ст.11,41 Закону України «Про іпотеку» не вжито жодних належних дій з метою проведення оцінки майна, переданого в іпотеку та його подальшою реалізацією шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною, а також те, що при виконанні наказу реалізовано низку дій, що виходять за межі виконавчого документу, оскільки існування мораторію на проведення виконавчих дій щодо реалізації предмету іпотеки у межах процедури виконавчого провадження є самостійною та достатньою підставою для визнання протиправною та скасування повністю постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2025 №78361795 та решти виконавчих дій (прийнятих постанов) в рамках названого виконавчого провадження. 
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що оскільки судові витрати випливають з іпотечного спору, вони є складовою відповідальності майнового поручителя і мають стягуватися виключно за рахунок реалізації предмета іпотеки. Стягнення цих коштів з особистих рахунків ОСОБА_1 нівелює забезпечувальну функцію іпотеки. На думку скаржника, факт закінчення провадження у зв`язку з фактичним виконанням не легалізує первинно незаконні дії виконавця, а тому ухвала суду в частині відмови у скасуванні постанови ВП №78361748 про стягнення судового збору у даному провадженні підлягає скасуванню.
Так, відмовляючи у задоволенні скарги про скасування постанови ВП №78361748 про стягнення судового збору суд першої інстанції виходив з того, що вказане провадження було закінчено 12.12.2025 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення боржником, а тому, оскільки борг за цією частиною вимог було сплачено, підстави для визнання дій виконавця протиправними у цій частині відсутні.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови виконавця, однак з інших підстав, з огляду на таке.
Відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 40 Закону виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим законом.
Положеннями ч.1 ст. 41 Закону встановлено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
З аналізу наведених положень слід дійти висновку, що необхідною умовою для відновлення виконавчого провадження є визнання судом незаконною постанови державного виконавця про його закінчення.
Так, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Схожі правові висновки Верховний Суд виклав у постанові від 30.08.2018 у справі № 916/4106/14 та постанові від 25.09.2020 у справі № 924/315/17.
Закон передбачає можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із ч. 1 ст. 41 Закону у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (подібний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14).
Відповідно до висловлених раніше висновків Великої Палати Верховного Суду про застосування частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII (постанова від 03.11.2020 у справі № 916/617/17) постанову про закінчення виконавчого провадження, яка ухвалена без урахування вимог закону, можна оскаржити в судовому порядку, а відновлення відповідних прав скаржника може бути ефективно здійснене у разі задоволення скарги та скасування такої постанови.
Між тим, відповідно до змісту рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2025 у справі №916/4248/23, судом не лише звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, але й окремо вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у визначеному розмірі. 
Як зазначалося вище, на виконання зазначеного рішення судом видано відповідні накази, які є самостійними виконавчими документами у розумінні Закону України «Про виконавче провадження».
За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем виключно в межах вартості предмета іпотеки, що стосується саме забезпеченого іпотекою основного зобов`язання. 
Водночас обов`язок зі сплати судового збору виникає не з кредитного чи забезпечувального зобов`язання, а безпосередньо з процесуального рішення суду, яким вирішено спір та розподілено судові витрати.
Отже, судовий збір не є складовою забезпеченого іпотекою зобов`язання та не має похідного характеру від іпотеки, а становить самостійний обов`язок сторони у справі, покладений на неї судовим рішенням.
Судові витрати підлягають виконанню на загальних підставах як самостійне зобов`язання, визначене судовим рішенням, незалежно від характеру основного спору.
За таких обставин доводи апелянта про те, що стягнення судового збору з майнового поручителя можливе виключно за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, є необґрунтованими, оскільки фактично зводяться до ототожнення різних за правовою природою зобов`язань.
Окремо судова колегія зазначає, що рішення в частині стягнення судового збору не підпадає під дію законодавчого мораторію, протилежного скаржником не доведено.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність двох виконавчих проваджень - №78361795 (щодо звернення стягнення на предмет іпотеки) та № 78361748 (щодо стягнення судового збору) - відповідає вимогам законодавства, адже виконання різних за змістом вимог, навіть якщо вони містяться в одному судовому рішенні, може здійснюватися в межах окремих виконавчих проваджень, оскільки кожна з таких вимог оформлюється окремим виконавчим документом та має самостійний предмет виконання.
Таким чином, доводи апелянта про те, що виконавчі провадження № 78361795 та № 78361748 повинні розглядатися як єдине виконавче провадження, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
У зв`язку з чим судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування постанови ВП № 78361748 про стягнення судового збору, однак з мотивів, викладених вище. 
Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на остаточний висновок суду першої інстанції.
Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали господарського суду.
Суд звертає увагу, що саме лише прагнення скаржника здійснити нову переоцінку висновків суду першої інстанції та перевірку обставин цієї справи з урахування його власних висновків також не є підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали Господарського суду Одеської області від 20.01.2026 у справі №916/4248/23.
За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції у даній справі залишається без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.01.2026 у справі №916/4248/23 - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.01.2026 у справі №916/4248/23 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі статтями 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 09.04.2026.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська