Справа № 204/378/26
Провадження № 1-кп/204/676/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 , 
за участю прокурора: ОСОБА_3 , 
за участю захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду, матеріали кримінального провадження №12025042110001924 від 15.07.2025 року відносно:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні нікого не маючого, працевлаштованого на посаді лікаря фізичної та реабілітаційної медицини в КП «ДОС РЦ» Солоний Лиман ДОР, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 14.07.2025 року о 08:15 год., керуючи технічно справним автомобілем «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 від 13.11.2024 року, належить на праві власності ОСОБА_7 , рухався у світлий час доби з необмеженою видимістю та оглядовістю по проїзній частині вул. Незалежності в м. Дніпро, з боку вул. Криворізька у напрямку пр. Богдана Хмельницького, під час чого в районі буд. №23 зупинився у спеціально відведеному для стоянки місці, поблизу правого краю проїзної частини вул. Незалежності з метою висадки пасажира. В цей же час, в порушення вимог п. 4.7 Правил дорожнього руху України проїзну частину вул. Незалежності у невстановленому для переході місці, перетинав пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зліва направо відносно розташування автомобіля «AUDI A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Надалі, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в нерухомому положенні у спеціально відведеному для стоянки місці, поблизу правого краю проїзної частини вул. Незалежності, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, та не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, не маючи перешкод технічного та фізичного характеру, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, маючи можливість виявити небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину вул. Незалежності зліва направо відносно положення автомобіля, поновив рух транспортного засобу, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого в процесі виконання маневру розвороту на вул. Незалежності, в районі буд. №23 допустив наїзд передньою частиною автомобіля «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_8 . Своїми діями водій автомобіля «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 2.3(б), 10.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено: п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3. (б).: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 10.1.: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». Порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 , знаходиться у причинно-наслідковому зв?язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелом кісток черепа (потилична кістка від рівня зовнішнього потиличного пагорбу з розповсюдженням в праву задню черепно-мозкову ямку), субдуральний крововилив в ліву та праву півкулі мозку (80 мл), ділянки забою речовини головного мозку (скроневих, лобних, лівої півкулі мозочку), рідка кров в шлуночках головного мозку, розповсюджений численні дрібновогнищеві крововиливи субарахноїдальні, внутрішньомозкові екстравазати; субплевральні та субепікардіальні крововиливи у легенях та серці з переходом крововиливів на паренхіму серцевого м?язу, з ділянками забію легеневої тканини; синець на лівій вушній раковині, садна в лобно-тім?яній області по середині та зліва, в лобній області зліва, синець на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, забійна рана в потиличній ділянці голови посередині та дещо справа, синець на передній поверхні правого колінного суглобу; крововилив в м?які покривні тканини голови в тім?яно-потиличні ділянці, крововилив в правий купол діафрагми та пристінковій очеревині дифузні темно-червоні крововиливи, внутрішньочеревна кровотеча. Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до надходження потерпілого в стаціонар від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), та знаходяться в прямому причинному зв?язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 12:00 год. у відділенні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечнікова» ДОР, за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, буд. 14 від сумісної тупої травми тіла у вигляді закритої черепно-мозкова травма з переломом склепіння кісток черепа (потилична кістка від рівня зовнішнього потиличного пагорбу з розповсюдженням в праву задню черепно-мозкову ямку), крововиливом під оболонки та в шлуночки головного мозку, численними саднами та синцями, крововиливами в м?яких тканинах порожнин тіла, що ускладнилося розвиток набряку та набухання речовини, оболонок головного мозку, набряком легень, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа та додатковими методами досліджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати, у вчиненому розкаюється. Просив вибачення у потерпілого. Зазначивши, що він дуже шкодує з приводу скоєного. Відшкодовував потерпілому шкоду. Просив не позбавляти його посвідчення водія, оскільки він працює лікарем та місце його роботи дуже віддалено від м. Дніпра, також пояснив, що він працює до пізньої ночі та добиратися до місця роботи та повертатися з неї на громадському транспорти не є можливим. Просив провести розгляд справи відповідно до ст.349 КПК України. 
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив та не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті. Не заперечував щодо проведення розгляд справи відповідно до ст.349 КПК України. Просив не позбавляти обвинуваченого волі та не позбавляти посвідчення водія. Зазначив що претензій матеріального та морального характеру не має. 
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження №12025042110001924, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , висновок експерта № 20250704010002492 від 08.08.2025 року, висновок експерта № КСЕ-19/104-25/36801-ІТ від 03.11.2025 року, висновок експерта № КСЕ-19/104-25/41130-ІТ від 06.11.2025 року висновок експерта № 20250704010002492/1479 Е від 05.12.2025 року, висновок експерта № КСЕ-19/104-25/49673-ІТ від 24.12.2025 року, довідки про фактичні затрати на проведення експертизи, постанову про визнання речовими доказами та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. 
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання судом враховуються вимоги, передбачені ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого. 
Так, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, який відноситься до категорії тяжких, при цьому є необережним та призвів до втрати найвищої соціальної цінності, проголошеної ч. 1 ст. 3 Конституції України, - життя людини. Обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працює лікарем. 
Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданих збитків. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено. 
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі. 
При цьому, відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.
Приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, та його поведінку після вчиненого. Суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. 
Крім того, з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди, а також тієї обставини, що обвинувачений працює лікарем, та те, що місце його робота віддалено від м. Дніпра, та дістатися до місця роботи громадським транспортом неможливо, проти чого не заперечував потерпілий, суд вважає необхідним не призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. 
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення експертиз, згідно наданих довідок.
Запобіжний захід по вказаному кримінальному провадженню не обирався. 
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд –
У Х В А Л И В: 

ОСОБА_6  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання – у вигляді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6  від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку – один рік – не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки. 
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6  періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.
Стягнути з  ОСОБА_6  на користь держави фактичну вартість проведення судової експертизи № СЕ-19/104-25/36801-ІТ від 03.11.2025 року, у розмірі – 3 565,60 грн.
Стягнути з  ОСОБА_6  на користь держави фактичну вартість проведення судової експертизи № СЕ-19/104-25/41130-ІТ від 06.11.2025 року, у розмірі – 2 674,20 грн.
Стягнути з  ОСОБА_6  на користь держави фактичну вартість проведення судової експертизи № СЕ-19/104-25/49673-ІТ від 24.12.2025 року, у розмірі – 1 782,80 грн.
Скасувати арешт на майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном на вилучені 14 липня 2025 року в ході огляду місця події, а саме: автомобіль марки «Audi», модель: «А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_7 та перебував у фактичному користуванні ОСОБА_5 , накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 18 липня 2025 року.
Речові докази: автомобіль марки «Audi», модель: «А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути законному власнику.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні. 

Суддя      ОСОБА_1