Справа № 209/2051/26 
Провадження № 3/209/408/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду міста Кам`янського Левицька Н.В. розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського з відділення поліції № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №613954 від 13.03.2026, в місті Кам`янське, 13.03.2026 за адресою: пр-т. Металургів 2, було зупинено автомобіль за порушення ПДР, а саме: скоїв зупинку на мосту Мазда д.н.з. НОМЕР_1 , при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 , останній поводив себе нервово, тремтіння рук, зіниці ока не реагували на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, у медичному закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку відмовився на бодікамеру поліцейських, чим порушив п.2.5 ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
21 квітня 2026 року захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Галенком І.Є. до суду подано клопотання, в якому захисник просить суд провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи подане клопотання, захисник зазначив, що після ознайомлення з відеозаписом, наявним у матеріалах справи, відсутні дані про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Натомість, з доводів захисника, ОСОБА_1 висловлював готовність пройти відповідний огляд у медичному закладі, запропонувавши здійснити доїзд до лікарні за участю свого батька, однак не в службовому транспортному засобі поліцейських, мотивуючи це недовірою до їхніх дій та вбачаючи у них суперечливість. На зазначену пропозицію працівники поліції не погодилися та склали відносно нього адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник також вказує, що відповідно до вимог Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, поліцейські зобов`язані надати особі направлення на проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я. Водночас, як зазначається, ні відеозапис, ні матеріали справи не містять підтверджень надання ОСОБА_1 такого направлення, що, на думку захисника, свідчить про порушення вимог зазначеної Інструкції.
Крім того, захисник зазначив, що ОСОБА_1 самостійно 13 березня 2026 року о 16 годині 40 хвилин звернувся до Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 9», де за результатами медичного огляду отримав висновок № 103/1, відповідно до якого ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння у нього не виявлено.
Також, за твердженням захисника, у порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 не вручався.
Посилаючись на зазначені обставини, а також на норми КУпАП України, положення міжнародних актів та практику Європейського суду з прав людини, захисник просить суд закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Галенко І.Є. підтримав доводи викладені у поданому клопотанні, та звернув увагу на відсутність складу адміністративного правопорушення, що інкримінується особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Заслухавши захисника Галенко І.Є., дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, виходячи з наступного.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2).
Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок) та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція).
Відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Сам огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічних засобів відеозапису, а вразі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2ст. 266 КУпАП).
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, але не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. ч. 3-4, 6ст. 266 КУпАП, п. п. 6-8 Порядку, п. 7 Розділу І Інструкції).
Отже, згідно Закону, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а для притягнення водія до відповідальності за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити, що у водія наявні ознаки сп`яніння, передбачені ч. 3, ч. 4 розд. 1 Інструкції як підстави для огляду та встановити факт відмови від проходження огляду, зафіксований у визначеному законом порядку (відеозаписом або у присутності двох свідків).
Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Так, відповідно до вимогп.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
Диспозицією статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - передбачає адміністративну відповідальність.
Матеріалами справи підтверджується, що у ОСОБА_1 , який керував автомобілем Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , інспектором ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області 13.03.2026 було встановлено наявність явних ознак наркотичного сп`яніння, зокрема: зіниці очей не реагують на світло, нервова поведінка, тремтіння рук. 
Судом досліджено доданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення DVD-R диск, на якому міститься відеозаписи з місця події, записаний на нагрудну відеокамеру працівників поліції.
Зокрема, з оглянутого у судовому засіданні відеозапису встановлюється, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , а також, що під час спілкування з водієм були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, нервова поведінка та тремтіння рук. Про дані виявлені ознаки було повідомлено ОСОБА_1 .. В подальшому, відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я № 1 м. Кам`янське. Також водієві було повідомлено про те, що внаслідок його відмови передбачена відповідальність у вигляді складання протоколу відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За весь час спілкування з ОСОБА_1 , останній зазначив, що не відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак їхати в автомобілі працівників поліції відмовляється, та може проїхати до медичного закладу на своєму автомобілі. Водночас, поліцейським недноразово роз`яснено ОСОБА_1 , що для огляду на стан сп`яніння, лише працівники поліції доставляють собу до закладу охорони здоров`я, де, огляд та складення висновку за результатами огляду проводиться саме в присутності поліцейського. Натомість, ОСОБА_1 відмовився їхати у медичний заклад саме у супроводі працівників поліції у їх службовому автомобілі.
В подальшому відносно ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який останнім підписаний.
Відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я також підтверджується наявним в матеріалах справи направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення ознак наркотичного чи іншого сп`яніння від 13.03.2026 року та актом про відмову проходження медичного огляду, в якому ОСОБА_1 відмовився від підпису.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність встановлених обставин по справі не вбачається. Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо належності наданого поліцією відеозапису слід зазначити, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису передбачено у випадках, зазначених у ст.266 КУпАП. Так, відеофіксація порушення є інструментом прозорості та об`єктивності здійснення працівником поліції своїх повноважень. Наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозаписи містять відеофайл, який є цілісними, безперервними і відтворює обставини події. Такі відеозаписи надають можливість, зокрема, конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а тому у даному випадку є належними та допустимими доказами і жодних сумнівів у своїй достовірності у суду не викликають.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненого при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що у своїй сукупності свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та підтверджуються матеріалами справи, а саме:
- протоколом про адміністративні правопорушення серії ЕПР 1 № 613954 від 13.03.2026, в якому викладені обставини і суть правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- актом огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням технічних засобів, згідно з яким такий огляд не проводився, на підставі відмови ОСОБА_1 ; 
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, згідно з яким 13.03.2026 такий огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 ;
рапортом від 13.03.2026, відповідно до якого 03.03.2026 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №3575, як інші адміністративні правопорушення;
копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6825997 від 13.03.2026 відповідно до якої на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП накладено штраф у розмірі 340 грн;
- відеозаписом за фактом складання протоколу про адміністративне правопорушення від 13.03.2026 за участі ОСОБА_1 .
Таким чином вищезазначені докази є належними та допустимими у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а їх сукупність засвідчують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Крім того, письмові докази узгоджуються з відеозаписом, долученим до сформованого уповноваженою особою Відділення поліції № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 , а тому сумнівів в їх достовірності не виникає.
Суд також враховує, що наявний в матеріалах справи рапорт сержанта поліції М. Білоуса, не є доказом, проте є документом, яким працівник поліції інформує керівництво про законність та обґрунтованість його дій. Суд приймає до уваги те, що вказаний документ містить дані, які повністю узгоджуються з іншими доказами по справі та доповнюють їх.
Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Водночас доводи сторони захисту, викладені у клопотанні про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд відхиляє як необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, враховуючи наступне.
Так, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За ч.ч. 4, 5 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Крім того, п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Таким чином, з моменту зупинки транспортного засобу поліцейським шляхом проведення візуального огляду та встановлення ознак, в тому числі, наркотичного сп`яніння, й розпочинається огляд.
При проведенні огляду поліцейськими були встановлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд у медичному закладі, про що складено відповідне направлення.
Для встановлення складу правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду і не створювати перешкоди для проведення такого огляду, висуваючи безпідставні умови, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду.
Правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
Що стосується доводів сторони захисту щодо відсутності відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд зазначає таке.
Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , формально висловив згоду на проходження медичного огляду, однак фактично поставив умову щодо способу його проходження, а саме - наполягав на доставленні до медичного закладу виключно на власному транспортному засобі, відмовляючись слідувати разом із працівниками поліції.
Суд виходить з того, що відповідно до встановленого порядку проведення огляду на стан сп`яніння, особа зобов`язана виконати законну вимогу поліцейського щодо проходження такого огляду у визначений спосіб та без невиправданих зволікань. Висунення умов щодо порядку та способу проходження огляду, які суперечать вимогам поліцейського, не може розцінюватися як належне волевиявлення на його проходження.
Таким чином, поведінка ОСОБА_1 , який відмовився слідувати до медичного закладу разом із працівниками поліції та наполягав на альтернативному способі пересування, не може розцінюватись як згода на проходження відповідного огляду, оскільки фактично такі дії є відмовою від проходження огляду та спрямовані на затягування часу з метою унеможливлення проведення огляду на стан сп`яніння у строк, що визначений ст.266 КУпАП.
Окрім цього, як встановлено під час дослідження відеозапису, працівником поліції неодноразово пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а також належним чином роз`яснено право відмовитися від проходження такого огляду, водночас попередивши його про правові наслідки такої відмови, зокрема про настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом із тим, ОСОБА_1 , усвідомлюючи вимоги законодавства та наслідки їх невиконання, не виконав законну вимогу працівників поліції щодо проходження огляду у встановленому порядку.
За наведених обставин суд доходить висновку, що фактична поведінка ОСОБА_1 свідчить про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Доводи сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з посиланням на висновок № 103/1 щодо результатів медичного огляду від 13.03.2026 року, виданий Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 9», відповідно до якого у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не виявлено, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, якою визначено порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, огляд у закладі охорони здоров`я та складення відповідного висновку за його результатами здійснюється у присутності поліцейського.
Як зазначалось судом, частиною п`ятою зазначеної статті передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, проведений із порушенням встановленого порядку, є недійсним.
Із матеріалів справи, а саме із долученого стороною захисту вищезазначеного висновку № 103/1 убачається, що ОСОБА_1 звернувся до медичного закладу самостійно, без участі працівників поліції, у зв`язку з чим проведений огляд не відповідає вимогам, встановленим ст. 266 КУпАП та вважається недійсним.
За таких обставин, висновок медичного закладу № 103/1 від 13.03.2026 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі, а тому суд не бере його до уваги при вирішенні питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Щодо доводів сторони захисту про суперечливу поведінку працівників поіції, яка в подальшому стала підставою для відмови ОСОБА_1 проїхати у службовому транспортному засобі патрульних до медичного закладу, необхідно зазначити, що поліцейський підійшовши до транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_2 , роз`яснив останньому порушення ним правил зупинки автомобіля, у зв`язку з чим була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6825997 від 13.03.2026 за ч.1 ст.122 КУпАП та яка, як встановлено судом під час розгляду справи, ОСОБА_1 не оскаржувалась.
Водночас, суд зазначає, що незгода водія із причинами зупинки не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу. За невиконання такого обов`язку, тобто відмову водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, настає юридична відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Законність підстав зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП, а відтак не підлягає доказуванню у даній справі. Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності. Дії працівників поліції щодо законності таких підстав зупинки можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному, із наданням суду відповідних доказів на підтвердження таких обставин.
Суд наголошує, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані наркотичного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. Відтак право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
При цьому, відповідно до законодавства працівник поліції самостійно, на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. І при виявленні поліцейським ознак наркотичного сп`яніння, на вимогу останнього, водій зобов`язаний пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
Таким чином, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин та наявних у матеріалах справи належних, допустимих і достатніх доказів, які у своїй сукупності беззаперечно підтверджують факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсутність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.
У ч.2 ст.33 КУпАП зазначено, що при накладенні стягнення має враховуватись характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Тобто, санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною, а ч.2 ст.33 КУпАП не дозволяє при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З врахуванням наведеного, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення:
- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 126, 130, 221, 248, 249, 275-280, 283-287 КУПАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір, що становить 665 (шістсот шістдесят п’ять) гривень 60 копійок (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Кам`янського.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно з ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Строк пред`явлення постанови для виконання - три місяці з дня її винесення.

Суддя Наталія ЛЕВИЦЬКА