Справа № 522/1298/25
Провадження № 2/522/2177/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
03 лютого 2026 року        м. Одеса 
Приморський районний суд м. Одеси, у складі : 
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря – Зелінська К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП
В С Т А Н О В И В:
27.01.2025 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування 287 653, 40 грн матеріальної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.10.2024 року о 23:30 год. по вул. Успенська 77 в м. Одеса водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя вул. Катерининська на заборонений жовтий сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «BMW 530і», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вул. Катерининська на зелений сигнал світлофора.
В результаті ДТП власнику автомобіля «BMW 530і» було заподіяно матеріальні збитки на суму 447 653,43 грн. Вказана обставина підтверджується Висновком експерта № 192-24 від 24.10.2024 року.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант" за номером страхового поліса № AT3711278.
Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AT3711278 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 160 000 грн.
У встановлений законом строк, Позивачка звернулась до ТДВ СК "Альфа-Гарант", із повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування.
ТДВ СК "Альфа-Гарант" у встановлені строки зроблено виплату страхового відшкодування у розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) грн. 00 коп..
Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 287 653,40 грн.
Саме таку суму відповідач повинен відшкодувати позивачу за шкоду спричинену внаслідок ДТП.
30.01.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Засідання по справі призначено на 26.03.2025 року. 
26.03.2025 року відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Розгляд справи відкладено на 30 квітня 2025 року.
29.04.2025 року надійшла заява представника відповідача Бойко Н.І. про вступ у справу як представника та ознайомлення з матеріалами справи. 
Судове засідання призначене на 30.04.2025 року відкладено на 19.06.2025 року у зв`язку з надходженням клопотання представника відповідача ОСОБА_3 від 29.04.2025 року про ознайомлення з матеріалами справи. 
18.06.2025 року від представника відповідача Воронюка М.О. надійшло клопотання про призначення судової експертизи. 
Судове засідання призначене на 19.06.2025 року відкладено на 16.07.2025 року у зв`язку з наданням часу для ознайомлення та надання заперечень позивачу на клопотання представника відповідача від 18.06.2025 року. 
10.07.2025 року від представника позивача Шаповалової О.С. надійшло заперечення на клопотання про призначення судової експертизи. 
Судове засідання призначене на 16.07.2025 року відкладено на 18.08.2025 року у зв`язку з не явкою до суду відповідача та представника відповідача, про дату та час судового засідання яких було повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомлено.
Судове засідання призначене на 18.08.2025 року відкладено на 21.08.2025 року.
У судове засідання призначене на 21.08.2025 року з`явились, представник позивача О.С.Шаповалова та судовий експерт Крутих Є.О. Відповідач та представник відповідача в засідання не з`явились про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомлено.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання призначене на 02 жовтня 2025 року відповідач та представник відповідача не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Розгляд справи відкладено на 10.11.2025 року.
Судове засідання призначене на 10.11.2025 року розгляд справи відкладено на 24.12.2025 року у зв`язку з оголошення у м. Одеса повітряної тривоги.
У судове засідання призначене на 24.12.2025 року відповідач та представник відповідача не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Розгляд справи відкладено на 03.02.2026 року.
03.02.2026 року, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та представник відповідача до суду не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.
Згідно до п.п. 6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та представника відповідача неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона по посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 03.10.2024 приблизно о 23:30 год. по вул. Успенська 77 в м. Одеса сталася ДТП, за участю автомобілів «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , під кермуванням водія ОСОБА_2 , та «BMW 530і» з номерним знаком д.н.з. НОМЕР_2 , під кермуванням водія ОСОБА_4 .
Власником автомобіля «BMW 530і» з номерним знаком д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Стосовно ОСОБА_2 працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення та направлено для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2024 року по справі №522/17940/24 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 16.08.2022 постанову Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2025 року залишено без змін.
В результаті ДТП власнику автомобіля «BMW 530і» з номерним знаком д.н.з. НОМЕР_2 було заподіяно матеріальні збитки на суму 447 653,43 грн. Вказана обставина підтверджується Висновком судового експерта № 192-24 від 24.10.2024 року.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант" за номером страхового поліса № AT3711278.
Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AT3711278 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 160 000 грн.
ТДВ СК "Альфа-Гарант" у встановлені строки зроблено виплату страхового відшкодування у розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) грн. 00 коп..
Відповідачем було заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, однак у зв`язку з його неявкою у судові засідання та невиконанням процесуальних обов`язків зазначене клопотання залишено судом без розгляду.
З метою перевірки обґрунтованості висновку судової автотоварознавчої експертизи №192-24 від 24.10.2024 року суд, з власної ініціативи, викликав у судове засідання судового експерта для надання пояснень щодо зроблених ним висновків. Заслухавши пояснення судового експерта, суд дійшов висновку, що наведений висновок є повним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону, а визначений у ньому розмір матеріальної шкоди підтверджений належними та допустимими доказами.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників ТЗ регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це шкода, пов`язана: - з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; - з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; - з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; - з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; - з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За правилом передбаченим частиною 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до частини 2статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за N 1074/8395 (з відповідним змінами).
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, який містить висновки про вартість майна та підтверджує проведені процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
Суб`єктами оціночної діяльності відповідно до ст. 5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.
Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.
Таким чином, експерт зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт.
Враховуючи вищезазначене, на експерта покладаються інші функції та його висновки не тотожні відповідним висновкам оцінювача, складеним в рамках проведення оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 727/5361/17-ц.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 04.03.2020 у справі № 331/6395/18, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди (в даному випадку власником транспортного засобу), свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Суд зазначає, що будь-яких інших розрахунків завданої шкоди матеріали справи не містять.
Щодо заявленого клопотання про призначення судової комплексної автотехнічної та транспортно-товарознавчої експертизи.
Відповідачем у ході розгляду справи було заявлено клопотання про призначення судової комплексної автотехнічної та транспортно-товарознавчої експертизи. Разом з тим, у подальшому відповідач та його представник у судові засідання не з`являлися, причин неявки суду не повідомляли, процесуальні обов`язки не виконували, у зв`язку з чим зазначене клопотання залишено судом без розгляду.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач фактично не наполягав на розгляді поданого ним клопотання та не вжив жодних дій для його підтримання, а відтак підстави для призначення судової комплексної автотехнічної та транспортно-товарознавчої експертизи за ініціативою сторони відповідача відсутні.
Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума матеріального збитку завданого в результаті ДТП в розмірі 287 653,40 грн.
Щодо заявленої вимоги про відшкодування понесених судових, суд зазначає наступне.
Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 876,53 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем належними доказами підтверджено заявлені ним вимоги, а відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано розмір нанесеної ним майнової шкоди в результаті ДТП, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354, 430 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП– задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) відшкодування збитків заподіяних внаслідок ДТП всього у розмірі 287653,40 грн.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя          А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 12.02.2026 року

Суддя          А.В. Науменко