Справа № 308/10968/24

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., за участю захисника-адвоката Берана М. І. та представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О. Я., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/919/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Берана М. І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2024. 
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 427878 (чотириста двадцять сім тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн 75 коп. з конфіскацією у дохід держави транспортного засобу марки «IVECO», моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 , 1996 року виготовлення, код згідно з УКТЗЕД – 8703, вартість якого згідно протоколу про порушення митних правил № 0394/30500/24 становить 855757,50 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
З протоколу про порушення митних правил № 0394/30500/24 від 14.06.2024 та постанови судді від 15.07.2024 вбачається, що 26.01.2024 Закарпатською митницею отримано лист від 26.01.2024 № 20/20-02-01/7.4/91 Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, яким повідомлено про отримання листів Департаменту внутрішнього аудиту Міністерство оборони України від 12.01.2024 № 220/9/101 щодо не підтвердження фактів отримання товарів гуманітарної допомоги.
Зазначеним листом Департамент внутрішнього аудиту Міністерство оборони України повідомлено Державну митну службу України про не отримання військовою частиною НОМЕР_3 гуманітарного вантажу – транспортного засобу марки «IVECO» моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 .
Проведеною перевіркою з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ встановлено, що 25.09.2022 на митний пост «Тиса» Закарпатської митниці по вантажному напрямку «в`їзд в Україну» прибув транспортний засіб марки «IVECO», моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_3 .
До митного контролю транспортного засобу марки «IVECO» моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 , було подано лист військової частини НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 від 22.09.2022, договір купівлі-продажу від 08.04.2022 та декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, яка була заповнена ОСОБА_4 , в якій вищевказаний транспортний засіб ним заявлений як гуманітарна допомога.
-2-

Відповідно до декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, відправником вантажу виступає – АДРЕСА_3 , а отримувачем вказано – військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 . Фактичне місце розвантаження гуманітарного вантажу зазначено: АДРЕСА_5 .
З метою отримання копій документів, які було подані громадянином України ОСОБА_2 , посадовими особами митного поста «Тиса», Управлінням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил направлено лист від 05.02.2024 № 7.7-20-03/1682.
Листом від 08.02.2024 № 7.7-28-11/25-176 митним постом «Тиса» надано копії листа військової частини НОМЕР_3 , АДРЕСА_6 б/н від 22.09.2022, договір купівлі-продажу від 08.04.2022 та декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, яка була заповнена громадянином України ОСОБА_4 .
З метою з`ясування обставин переміщення на митну територію України у якості гуманітарної допомоги транспортного засобу марки «IVECO» моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 , Закарпатською митницею направлялись громадянину ПАВЛИШИНЦЮ ОСОБА_5 листи від 16.02.2023 № 7.7-20/7.7-20-03/10/903 та від 23.04.2024 № 7.7-20/7.7-20-03/10/2377, щодо необхідності прибуття до Закарпатської митниці.
На вказані дату та час громадянин ОСОБА_2 не прибув, про причини не прибуття не повідомив.
21.02.2024 громадянин ОСОБА_2 надіслав на електронну пошту Управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил пояснення щодо ввезення ним 25.09.2022 зазначеного вище транспортного засобу, у якому зазначив, що він дійсно ввозив на митну територію України транспортний засіб марки «IVECO» моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 . У військову частину НОМЕР_3 він транспортний засіб не доставив, оскільки передав його громадянину України ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_7 .
З метою перевірки отримання вищевказаного транспортного засобу військовою частиною НОМЕР_3 , Закарпатською митницею направлений лист від 03.06.2024 № 7.7-3/20-07/8.2/4492.
Листом від 11.06.2024 №40365/8/7.7-1, військова частина НОМЕР_3 повідомила, що вона не отримала транспортний засіб марки «IVECO» моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 , в якості гуманітарної допомоги (відповідно до листа-прохання військової частини від 10.09.2022 № 1599).
Згідно інформації, наявної в мережі Інтернет – сайт (www.mobile.de) вартість аналогічного/подібного транспортного засобу марки «IVECO» моделі «VM90», 1996 року випуску, становить 19500 євро, що станом на 14.06.2024 за курсом НБУ складало 855381,29 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 перемістив через митний кордон України гуманітарний вантаж – транспортний засіб марки «IVECO» моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 , 1996 року виготовлення, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів підроблених документів та таких, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.
На постанову суду від 15.07.2024, захисник-адвокат Беран М. І. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування. 

-3-

Посилається на те, що транспортний засіб марки «IVECO» моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 , 1996 року виготовлення, ОСОБА_1 передав ОСОБА_8 у с. Солонка Львівської області, згідно акту прийому-передачі від 27.09.2024, для подальшої передачі представникам військової частини НОМЕР_3 . Тому, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Також захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки не брав участі в розгляді справи, а копію оскаржуваної постанови отримав 16.10.2024.
Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтвердив захисник-адвокат Беран М. І. під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_7 на розгляд справи щодо нього не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, відомостей про поважність причин неявки не надав. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому, враховується думка захисника-адвоката Берана М. І., який подав в інтересах останнього апеляційну скаргу, про можливість проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_9 .
Заслухавши пояснення захисника-адвоката Берана М. І., який підтримав апеляційну скаргу, заперечення представника Закарпатської митниці Селеша О. Я. щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
З матеріалів справи вбачається, що судовий розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_9 . При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Також матеріали справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_10 копії оскаржуваної постанови від 15.07.2024 в інший строк, ніж той на який посилається захисник – 16.10.2024. 
З метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання захисника про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили захиснику своєчасно подати апеляційну скаргу, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданням провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено 
-4-
адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, а судове рішення в цій частині є законним та обґрунтованим.
Апеляційний суд визнає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення підтверджується доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил № 0394/30500/24 від 14.06.2024; листом Управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил від 14.06.2024 № 7.7-20/20-07/10/3193; листом Закарпатської митниці ДМС з додатками від 24.06.2024 № 7.7-20/20-07/10/3311; доповідною запискою; листом Держмитслужби від 26.01.2024 № 20/20-02-01/7.4/91; листом Закарпатської митниці ДМС від 26.02.2024 № 7.7-20/7.7-20-03/14/1126; листом Управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Закарпатської митниці ДМС від 05.02.2024 № 7.7-20-03/1682; листом з додатками митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДМС від 08.02.2024 № 7.7-28/-11/25-176 та іншими матеріалами справи.
Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що головний державний інспектор відділу боротьби з контрабандою № 1 УБК та ПМП Закарпатської митниці Панченко С. А., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні процесуального документу щодо ОСОБА_1 , і що в нього були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи – на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, а обставини, за яких остання порушила митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею першої інстанції, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.
Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. 486, 489 МК України, суд першої інстанції при розгляді справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 повно, всебічно та об`єктивно з`ясував усі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.
-5-
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги таке.
Згідно ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Склад правопорушення, що передбачений ч. 1 ст. 483 МК України, характеризується наступними складовими.
Об`єктом правопорушення є встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України. Об`єктивною стороною правопорушення є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
-6-

Суб`єктом правопорушення є осудна особа, яка досягла 16-річного віку, а також посадова особа підприємства. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом або необережністю.
Для кваліфікації дій за ст. 483 МК України не мають значення мотив і мета їх вчинення, а також чи настали від цього шкідливі наслідки.
Згідно п. 28 ст. 4 МК України митні правила - це встановлений Митним кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на митний орган Митним кодексом та іншими законами України.
Таким чином, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 198 МК України митному органу в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.
За приписами до п. 3 ч. 1 ст. 196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 334 МК України митні органи вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митний орган, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом. За ч. 2 вказаної статті особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.
Згідно п. 24 ст. 4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За приписами до ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до ст. 336 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом: 1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; 2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян); 3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України; 4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств; 5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на митні органи; 6) перевірки 
-7-

обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем; 7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу; 9) пост-митний контроль.
Доводи апеляційної скарги про те, що надані митним органом матеріали не підтверджують наявності у діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Митним органом ставиться у провину ОСОБА_11 переміщення через митний кордон України гуманітарного вантажу – транспортного засобу марки «IVECO», моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 , із приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.
Відповідно до копії декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, поданою ОСОБА_10 митному органу під час переміщення транспортного засобу через митний кордон, відправником вантажу виступає – MUSII OLGA, Ul. Balzaka 2/95, WARSZAWA, Poland, а отримувачем вказано – військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 . Фактичне місце розвантаження гуманітарного вантажу зазначено: АДРЕСА_5 (а. с. 15).
При цьому, листом від 08.02.2024 № 7.7-28-11/25-176 митним постом «Тиса» надано копії листа військової частини НОМЕР_3 , CMR б/н, Packing List б/н від 22.09.2022, договір купівлі-продажу від 08.04.2022 та декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, яка була заповнена громадянином України 
ОСОБА_10 своїх письмових поясненнях ОСОБА_7 зазначив, що він дійсно ввозив на митну територію України транспортний засіб марки «IVECO» моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 . У військову частину НОМЕР_3 він транспортний засіб не доставив, оскільки передав його громадянину України ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_7 .
На запит Закарпатської митниці військова частина НОМЕР_3 , листом від 11.06.2024 № 40365/8/7.7-1, повідомила, що вона не отримала транспортний засіб марки «IVECO» моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 , в якості гуманітарної допомоги (відповідно до листа-прохання військової частини від 10.09.2022 № 1599).
Під час апеляційного розгляду справи не встановлено і сторона захисту не навела обґрунтованих підтверджень того факту, яким чином ОСОБА_12 який здійснював переміщення транспортного засобу через митний кордон України як гуманітарної допомоги, передав транспортний засіб іншій особі, а не представнику в/ч НОМЕР_3 , про що було зазначено ним у митній декларації.
Указані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 перемістив через митний кордон України гуманітарний вантаж – транспортний засіб марки «IVECO» моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 , із приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи беззаперечно підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.
Доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Берана М. І. про те, що ОСОБА_7 передав транспортний засіб ОСОБА_8 для подальшої передачі 
-8-

представникам військової частини НОМЕР_3 , апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. 
При цьому, стороною захисту не надано відповідних доказів про причини, які позбавили ОСОБА_1 можливості передати транспортний засіб саме військовій частині НОМЕР_3 . 
Наведені вище обставини беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 с. 483 МК України, а саме переміщення через митний кордон України гуманітарного вантажу – транспортного засобу марки «IVECO» моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 , із приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 
Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час 
-9-
відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості вчиненого правопорушення, а також його наслідкам.
Таким чином, суд апеляційної інстанції враховує фактичні обставини справи, зокрема те, що діяння, вчинене ОСОБА_13 , хоча і містить у собі всі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.
Зокрема, допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_8 підтвердив, що отримав 27.09.2022 від ОСОБА_1 транспортний засіб «IVECO» моделі «VM90», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Італії НОМЕР_2 з метою подальшої його передачі представникам військової часини НОМЕР_3 . Товар йому було передано безкоштовно на підставі міжнародної товарно-транспортної накладної СМR № 111141 від 25.09.2022.
Також, апеляційним судом враховується довідка військової частини № НОМЕР_5 від 10.04.2026 № 3/20/12, з якої вбачається, що під час виконання бойових завдань військовослужбовцями військової частини, у жовтні – грудні 2022 року їх підрозділ у складі зведеного загону із військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_6 ОБрТрО) пересувався на автомобілі «IVECO» моделі «VM90», бортовий номер НОМЕР_7 та потрапив під щільний мінометний обстріл ворога, після чого автомобіль зазнав значні пошкодження та самостійно не міг рухатися.
Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_14 вперше притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відсутні, суворість безальтернативного адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, яке в даному випадку явно не відповідає характеру вчиненого правопорушення, а також те, що вищевказаний автомобіль, завезений як гуманітарна допомога, був переданий та використаний військовослужбовцями військових частин НОМЕР_5 та НОМЕР_3 за призначенням, з огляду на відсутність заподіяної шкоди державним чи суспільним інтересам, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідності за малозначністю правопорушення і обмежитись щодо нього усним зауваженням із закриттям справи про порушення митних правил, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.
За таких обставин, апеляційну скаргу захисника-адвоката Берана М. І. слід задовольнити частково.
Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП, 527-530 МК України, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника-адвоката Беран М. І. задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2024. 
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Берана М. І. задовольнити частково.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2024 щодо ОСОБА_3 , - скасувати.
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України за малозначністю й оголосити йому усне зауваження, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя