ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/1995/25 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного закладу “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” (вул. Юрія Коцюбинського (Володимира Винниченка), буд. 9, м. Київ, Київська область, 04071, ЄДРПОУ 38260065), Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (провулок Феодосія Макаревського, буд. 1-А, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49005, ЄДРПОУ 03191673), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів – Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ 20453063) про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника – адвоката Семенова Юліана Олександровича (далі – представник позивача) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Державного закладу “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” (далі – відповідач 1) та Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (далі – відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів – Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – третя особа), яким просить суд:
1) прийняти дану позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі;
2) витребувати у Державного закладу “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” та Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” належним чином засвідчені копії документів на підставі яких прийнято рішення про невизнання гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом, що засвідчено Довідкою Державного закладу “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” про невизнання інвалідом від 11.12.2024 №б/н);
3) визнати протиправними дії Державного закладу “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” та Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”, які полягають у невизнанні гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом, що засвідчено Довідкою про невизнання інвалідом (№б/н від 11.12.2024 року);
4) визнати протиправними та скасувати рішення Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” про невизнання гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом, що засвідчено Довідкою Державного закладу “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” про невизнання інвалідом (№б/н від 11.12.2024 року);
5) стягнути солідарно за рахунок бюджетних фінансувань з Державного закладу “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” (код ЄРДПОУ: 38260065) та Державної установи “Український державний науково- дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (код ЄРДПОУ: 03191673) на користь позивача суму судових витрат;
6) розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.
Позовні вимог позивач обґрунтовує тим, що рішенням Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”, що засвідчено Довідкою Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України про невизнання інвалідом (№б/н від 11.12.2024) позивача не визнано інвалідом. Позивач, вважає указане рішення та дії відповідача, які полягають у невизнанні такого інвалідом протиправними з огляду на те, що у порушення пункту 5 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, абзацу 10 пункту 13 Положення про медико-соціальну експертизу (щодо заочного розгляду), 17 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, 1.10 Інструкції 561 перевірка відповідачем обґрунтованості встановлення позивачу інвалідності здійснена заочно, без огляду та дослідження медичних документів. На засідання комісії позивача не викликали, будь-якого огляду не проводили. Згідно 10 пункту 13 Положення про медико-соціальну експертизу тільки за результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, правоохоронного органу від повного медичного обстеження, приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Однак, в даному випадку до позивача жодного запрошення для проходження огляду від відповідача не надходило. Крім цього, згідно пункту 5 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності позивачем не подавалась письмова заява, щодо надання згоди на проведення заочного огляду.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Державним закладом “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” (код ЄДРПОУ 38260065) (далі - ДЗ “ЦМСЕК МОЗ України”) 10.04.2025 засобами електронного суду подано до суду пояснення, згідно, яких медико-експертні документи ОСОБА_1 на адресу ДЗ “ЦМСЕК МОЗ України” не надходили. Відомостей щодо складання жодного висновку медико-соціальної експертизи ДЗ “ЦМСЕК МОЗ України” стосовно інвалідності громадянина ОСОБА_1 , 1987 р.н., не знайдено. Також, відповідно до наказу МОЗ України від 26.10.2024 № 1809 права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України покладено на ДУ “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України” (пров. Феодосія Макаревського, 1-А, м. Дніпро, 49005) з дати підписання цього наказу. Рішення від 11.12.2024 про невизнання позивача особою з інвалідністю прийняте Центральною МСЕК МОЗ України ДУ “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України”, про що свідчить Довідка про невизнання інвалідом, видана на ім`я громадянина ОСОБА_1 , 1987 р.н., від 11.12.2024, засвідчена підписом голови МСЕК І. Ханюковою, та лист-повідомлення ЦМСЕК МОЗ України ДУ “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України” від 31.12.2024 № 606/03-16. ДЗ “ЦМСЕК МОЗ України” не володіє інформацією щодо наявності документів, на підставі яких прийнято рішення від 11.12.2024. Враховуючи викладене, ДЗ “ЦМСЕК МОЗ України” не може бути належним відповідачем у даній справі, оскільки жодних рішень не приймав, бездіяльності не вчиняв, прав та інтересів позивача не порушував.
15 серпня 2025 року через підсистеми “Електронний суд” представником відповідача Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (далі - ДУ "Укрдержндімспі МОЗ України") подано до суду відзив на позов із додатками, яким просить відмовити у задоволенні позову та поновити строк на подачу відзиву на позов, пропущений з поважних причин. Згідно відзиву, позиція відповідача полягає у тому, що таким за результатами перевірки медико-експертної справи позивача правомірно скасовано попереднє рішення МСЕК про призначення позивачу інвалідності. Так, відповідачем правомірно проведена перевірка обґрунтованості встановлення позивачу інвалідності без огляду на МСЕК, заочно, за наявними документами, оскільки, згідно, абзацу 10 пункту 13 Положення про медико-соціальну експертизу, участь такої особи необхідна лише у разі, якщо у ЦМСЕК МОЗ буде недостатньо тих медичних документів, що наявні в матеріалах медико-експертної справи або, якщо у ЦМСЕК МОЗ є сумніви щодо визначення групи інвалідності.
Позивачем, на відзив відповідача ДУ "Укрдержндімспі МОЗ України" 19.08.2025 через підсистеми “Електронний суд” подано відповідь на відзив, згідно якої позивач просить суд відхилити відзив відповідача ДУ "Укрдержндімспі МОЗ України" та відмовити у поновлені строку для подачі до суду відзиву на позовну заяву такого, з огляду на неповажність причин пропуску строку. У підтвердження власних доводів позивачем серед іншого наведено посилання на судову практику Верховного Суду з вказаного питання.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року поновлено Державній установі “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” строк для подання відзиву на позов.
Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не скористалось правом на подання письмових пояснень у справі.
В подальшому від позивача надійшла заява про відмову від позову в частині позовних вимог. Зокрема просить:
- визнати протиправними дії Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (код ЄРДПОУ: 03191673), які полягають у невизнанні гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом, що засвідчено Довідкою Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України про невизнання інвалідом (№б/н від 11.12.2024). 
- визнати протиправним та скасувати рішення Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (код ЄРДПОУ: 03191673) про невизнання гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом, що засвідчено Довідкою Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України про невизнання інвалідом (№б/н від 11.12.2024). 
- стягнути за рахунок бюджетних фінансувань з Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (код ЄРДПОУ: 03191673) на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. 
2. Від решти частини позовних вимог прохальної частини позовної заяви, відмовляється.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року закрито провадження у справі №260/1995/25 в частині позовних вимог щодо:
- визнання протиправними дій Державного закладу “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” (код ЄРДПОУ: 38260065), які полягають у невизнанні гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом, що засвідчено Довідкою про невизнання інвалідом (№б/н від 11.12.2024 року); 
- стягнення за рахунок бюджетних фінансувань з Державного закладу “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” (код ЄРДПОУ: 38260065) на користь позивача суми судових витрат.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 05.05.2023 року №1500 (серії 12 ААГ №301139) ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) визнано особою з інвалідністю 3 гр. загальне захворювання з 01.05.2023 до 01.06.2025.
Враховуючи, що станом на 28.02.2025 року на банківський рахунок в АТ “Ощадбанк” ОСОБА_1 вперше не надійшли пенсійні виплати за лютий 2025 року та беручи до уваги відсутність жодних повідомлень Пенсійного фонду України щодо зміни (корегування) чи відміни пенсійних виплат, адвокатом позивача – Семеновим Ю.О. направлено адвокатські запити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з проханням надати інформацію про те, чи надходили до Головного управління будь-які письмові документи (листи, повідомлення відомості, довідки, рішення, тощо) щодо скасування/зміни соціального статусу ОСОБА_1 як інваліда 3-ї групи, що у свою чергу могли б вплинути на підстави для виплати йому вищевказаного виду пенсії, тощо.
Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області листами за вих. № 0700-0202-8/13102 від 06.03.2025 року та за вих. № 0700-0202-8/14294 від 11.03.2025 року проінформувало представнику позивача, про те, що згідно листа Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України №606/03-16 від 31.12.2024 року та долученої довідки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України про невизнання інвалідом (№б/н від 11.12.2024) гр. ОСОБА_1 не визнано особою з інвалідністю з 01.01.2025 року та у зв`язку з чим виплату пенсії по інвалідності з 01.01.2025 року припинено, про що повідомлено такого листом за №0700-0403-8/6869 від 05.02.2025 року.
Згідно вказаної довідки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України про невизнання інвалідом (№б/н від 11.12.2024) гр. ОСОБА_1 огляд проведено заочно.
Не погоджуючись з вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі - Закон №875-ХІІ) особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Відповідно до статті 3 Закону №875-ХІІ інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Згідно з частиною другою статті 6 Закону №875-ХІІ громадянин має право в судовому порядку оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю.
Так, на виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанови від 25 жовтня 2024 р. № 1207 та 08 листопада 2024 р. № 1276, якими внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 р. № 1317 “Питання медико-соціальної експертизи”.
Наказом МОЗ України від 26.10.2024 № 1809 “Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ” було покладено права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ (далі - ЦМСЕК МОЗ, Комісія) на Відповідача - державну установу “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (код ЄДРПОУ 03191673) з дати підписання цього наказу.
Підставою для проведення перевірки слугував запит Служби безпеки України від 04.11.2024 №14/1-6971 та ДБР від 06.11.2024 №10-2-02-01-27449 щодо перевірки достатності підстав для встановлення груп інвалідності посадовим особам відповідних державних органів і місцевого самоврядування. 
Постановою Кабінету Міністрів України “Питання медико-соціальної експертизи” №1317 від 03.12.2009 (що була чинна на момент оскаржуваних правовідносин) затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Згідно положень абзацу 4 пункту 13 Положення про медико-соціальну експертизу, Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, зокрема, проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями і в разі потреби скасовує їх.
Згідно положень абзацу 10 пункту 13 Положення про медико-соціальну експертизу, Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення. Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. За результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Виключними підставами для перенесення строку проведення повного медичного обстеження є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил.
Таким чином, проведення перевірки обґрунтованості рішень інших нижчестоящих органів МСЕК за запитом правоохоронних органів здійснюється комісією за результатом переогляду. Тільки за результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, правоохоронного органу від повного медичного обстеження, приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. 
Судом при відкритті провадження у даній справі, ухвалою від 24 березня 2025 року витребувались від відповідача належним чином завірені копії документів, які слугували підставою прийняття рішення про невизнання позивача інвалідом, що засвідчено довідкою про невизнання інвалідом від 11.12.2024 року, однак відповідачем надано тільки документи, що стали підставою для проведення перевірки.
Крім цього, відповідачем не надано жодних доказів відмови позивача від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, а також таким не подано докази неприбуття позивача до ДУ "Укрдержндімспі МОЗ України".
Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення позивача про необхідність з`явитися до відповідача для проведення обстеження та оцінки стану здоров`я, що в свою чергу виключає забезпечення права особи на участь у прийнятті рішення.
Також, згідно пункту 5 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, у разі коли особа, що звертається для встановлення інвалідності, не може прибути на огляд до комісії за станом здоров`я згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії у зв`язку з тим, що проживає у віддаленій місцевості, огляд проводиться за місцем проживання (вдома), у тому числі за місцем проживання у стаціонарних установах для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб або в закладах охорони здоров`я, в яких така особа перебуває на лікуванні.
У разі подання письмової заяви особою, що звертається для встановлення інвалідності (її законним представником), у якої наявні захворювання, дефекти, необоротні морфологічні стани, порушення функцій органів та систем організму, за яких група інвалідності встановлюється безстроково, перелік яких затверджується МОЗ, комісія може приймати рішення про встановлення інвалідності заочно на підставі направлення лікарсько-консультативної комісії.
Згідно пункту 2 постанови КМУ “Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України” від 08.03.2022 № 225 (далі - Постанова №225) установлено, що на період дії воєнного стану на території України: пункт 5 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 “Питання медико-соціальної експертизи” (Офіційний вісник України, 2009 р., № 95, ст. 3265), не застосовується.
Як установлено підпунктом 1 пункту 1 Постанови №225 на період дії воєнного стану на території України та протягом шести місяців після його припинення або скасування: у разі коли особа, що звертається для встановлення інвалідності, не може прибути на огляд до медико-соціальної експертної комісії, така комісія може приймати рішення про встановлення інвалідності заочно на підставі направлення лікарсько-консультативної комісії.
Кримська республіканська, обласні, центральні міські у мм. Києві та Севастополі, міські, міжрайонні та районні медико-соціальні експертні комісії здійснюють свої функції з забезпеченням принципу екстериторіальності та забезпечують проведення медико-соціальної експертизи за направленням лікарсько-консультативною комісією незалежно від місця реєстрації, проживання або перебування особи, що звертається для встановлення інвалідності (підпункт 2 пункту 1 Постанови № 225).
Таким чином, обумовленими нормами порядку визначення інвалідності передбачено, що медико-соціальні експертні комісії здійснюють свої функції з забезпеченням принципу екстериторіальності та забезпечують проведення медико-соціальної експертизи за направленням лікарсько-консультативною комісією незалежно від місця реєстрації, проживання або перебування особи, що звертається для встановлення інвалідності.
Відтак суд приходить до висновку, що як Положенням про медико-соціальну експертизу, так і Постановою №225, в тому числі на період дії воєнного стану, встановлена особиста участь особи на огляд до медико-соціальної експертної комісії.
Суд звертає увагу, що у разі коли особа, що звертається для встановлення інвалідності, не може прибути на огляд до медико-соціальної експертної комісії, така комісія може приймати рішення про встановлення інвалідності заочно на підставі направлення лікарсько-консультативної комісії.
Відтак, законодавством визначена можливість комісії приймати рішення про встановлення інвалідності заочно, лише у тому випадку, коли особа, що звертається для встановлення інвалідності, не може прибути.
Крім цього, описана вище Постанова №225 не містить жодних прямих чи не прямих положень щодо можливості заочного перегляду медико-експертної справи з прийняттям рішенням щодо позбавленням у особи групи інвалідності. 
Відповідно до пункту 20 Положення про медико-соціальну експертизу, комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.
Пунктом 1.4 Інструкції про встановлення груп інвалідності (наказ МОЗ України від 05.09.2011 р. № 561) (далі – Інструкція), що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин,) визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, здійснення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
При огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії (п. 1.10 Інструкції).
Таким чином, також у порушення п. 1.10. Інструкції №561, медико-соціальна експертиза Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ України проведена без запрошення й опитування хворого (заочно) і об`єктивного обстеження та оцінки стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.
У поданому до суду відзиві відповідача на позовну заяву серед іншого також зазначено, що огляд позивача не проводився і не передбачався - проводилась перевірка обґрунтованості встановлення позивачу інвалідності, без огляду на МСЕК, заочно, за наявними документами.
Однак, суд не погоджується з вказаними твердженнями відповідача, та з урахуванням наведених приписів Положення про медико-соціальну експертизу, Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності та Інструкції про встановлення груп інвалідності вважає дії відповідача щодо порядку проведення перевірки встановлення позивачу інвалідності та скасування такої протиправними та такими, що прийняті не у спосіб встановлений указаними нормативними документами.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17.03.2020 у справі №240/7133/19, від 25.09.2018 у справі №804/800/16 та від 26.09.2018 у справі №817/820/16 суди вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, яка встановлена Інструкцією про встановлення груп інвалідності, Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Суди позбавлені можливості оцінювати підставність прийняття певного висновку, так як суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального та процесуального права.
Судом, ураховуючи вказані висновки Верховного суду, та дотримуючись встановлених меж досліджень щодо проведеної процедури прийняття рішення відповідачем у даній справі, прийшов до висновку з урахуванням наведеного про порушенням відповідачем процедури проведення перевірки обґрунтованості рішення та/або переогляду шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно позивача, що фактично є підставою для скасування спірного рішення Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (код ЄРДПОУ: 03191673) про невизнання позивача інвалідом, що засвідчено Довідкою Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України про невизнання інвалідом (№б/н від 11.12.2024). 
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., який в силу вимог статті 139 КАС України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 90, 139, 243, 246, 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (провулок Феодосія Макаревського, буд. 1-А, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49005, ЄДРПОУ 03191673), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів – Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ 20453063) про визнання дій протиправними та скасування рішення – задовольнити.
2. Визнати протиправними дії Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (код ЄРДПОУ 03191673), які полягають у невизнанні гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом, що засвідчено Довідкою Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України про невизнання інвалідом (№б/н від 11.12.2024).
3. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (код ЄРДПОУ 03191673) про невизнання гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом, що засвідчено Довідкою Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України про невизнання інвалідом (№б/н від 11.12.2024).
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (провулок Феодосія Макаревського, буд. 1-А, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49005, ЄДРПОУ 03191673) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Д.В. Іванчулинець