Справа № 944/1900/25 Головуючий у 1 інстанції: Матвіїв І.М. 
Провадження № 33/811/116/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 рокуЛьвівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 8 січня 2026 року,
з участю захисника правопорушника ОСОБА_1 
– адвоката Рвачова О.О.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Згідно постанови судді, 10 квітня 2025 року о 23:20:00 год ОСОБА_1 в м.Новояворівську по вул.І.Франка,6 Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка розмова. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, ухваленою з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Вважає, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував всі обставини справи, поверхнево розглянув таку, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не грунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи. 
Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Рвачова О.О., який просив задоволити апеляційну скаргу, та зазначив, що у разі визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП застосувати за аналогією закон ст. 69 КК України і не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги,  суд  приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.
Висновок судді зроблений внаслідок всебічного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №296821 від 10 квітня 2025 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії №ЕНА 4472467 від 10 квітня 2025 року; відеозаписом події; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 квітня 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та іншими доказами, які наявні в матеріалах справи, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №296821 від 10 квітня 2025 року складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника, чим спростовуються твердження апелянта. 
Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання адвоката Рвачова О.О. в суді апеляційної інстанції на те, що дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП, так як останній являється військовослужбовцем, правопорушення вчинено під час виконання службових обов`язків, відтак, його дії необхідно кваліфікувати за ст. 172-20 КУпАП, оскільки, відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
При цьому, правопорушник не перебував на території військової частини, на вулиці, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у громадському транспорті (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, а як водій транспортного засобу, повинен виконувати вимоги п. 2.9 а ПДР.
Поряд з цим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що правопорушник, як вбачається із відеозапису події, з ознаками алкогольного сп`яніння в якості водія, повертався із курсів підвищення кваліфікації, а не перебував під час виконання службових обов`язків. 
Відтак, оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. 
Щодо доводів адвоката про застосування до правопорушника ОСОБА_1 аналогію закону та призначення останньому більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік і є безальтернативною. 
Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.
Крім цього, покликання правопорушника ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Рвачова О.О. про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,- 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 8 січня 2026 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя    Галапац І.І.