Провадження №	2/447/29/26 	
Справа №	456/2759/24 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

26.03.2026 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаїв Львівської області у у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,
представники позивача Сенів Т.В., Пасека Е.Б.,
відповідач ОСОБА_1 ,
представник відповідача адвокат Ратич Т.М.

Процесуальні дії у справі.
24.05.2024 на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшов позов КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат», поданий представником позивача, до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, у якій просять стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 279 626,63 грн. та судові витрати у справі.
В обґрунтування заявлених позовних вимог покликаються на те, що 25.09.2019 між позивачем КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» в особі директора Модь М.І. та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір (угоду) №182 про цілодобове медичне обслуговування, проживання, харчування, а також забезпечення необхідними ліками ОСОБА_2 . Відповідно до путівки №1182 від 25.09.2019 наказом №185 від 27.09.2019 ОСОБА_2 зарахований до КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» 27.09.2019. Відповідно до п. 3.11 Положення про КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат», затвердженого наказом №41-с від 02.11.2016 Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, за наявності вільних місць до Пансіонату можуть прийматися особи, які мають працездатних дітей або родичів, які відповідно чинного законодавства зобов?язані їх утримувати, за умови стовідсоткового відшкодування пансіонату витрат на їх утримання. Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №196 від 22.08.2019, розділ VIII, доньки третьої особи ОСОБА_2 не мають можливості надавати належного догляду батьку, оскільки проживають окремо у с. Березина Миколаївського району та виховують неповнолітніх дітей. Їхній батько потребує постійного догляду. ОСОБА_2 погоджується на проживання в стаціонарній установі. Доньки п. Михайла гарантують оплату. Позивач свої обов?язки виконує в повному обсязі. 3 27.09.2019 по дату звернення позивачем до суду КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» виконує у повному обсязі свої зобов?язання. З питань виконання договірних зобов?язань до пансіонату від відповідача не надходило жодних претензій, у тому числі і контролюючих органів щодо утримання ОСОБА_2 . Відповідно до п. 6 Угоди, ОСОБА_1 взяла на себе зобов?язання проводити своєчасну оплату згідно з законодавством за проживання батька – ОСОБА_2 у КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат». Дійсність намірів ОСОБА_1 також викладено в заяві від 25.09.2019, посвідченій приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Візняк О.О., зареєстрованій в реєстрі за №924. Однак, відповідач ОСОБА_1 свої обов?язки згідно з договором не виконує і станом на 30.04.2024 борг ОСОБА_1 перед пансіонатом за надання послуг становить 279 626,63 грн. Факт наявності заборгованіості підтверджєуться актом ревізії. На адресу відповідача адміністрацією КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» неодноразово направлялися вимоги про наявність заборгованості з проханням таку погасити, однак такі залишилися поза увагою відповідача.
27.05.2024 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача, згідно з якою відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована у АДРЕСА_1 .
27.05.2024 суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області постановлено ухвалу, якою цивільну справу №456/2759/24 за позовом КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості передано на розгляд за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області.
19.06.2024 на адресу Миколаївського районного суду Львівської області надійшла ухвала Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.05.2024 про передачу цивільної справи за позовом КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості на розгляд за підсудністю разом із матеріалами цивільної справи №456/2759/24.
На підставі ч. 2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Ухвалою суду від 24.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі. Сторонам надано строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. 
06.08.2024 представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Ратич Т.М. подав клопотання про залишення позову без руху (а.с. 44-45, 47).
30.09.2024 представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Ратич Т.М. подав клопотання про витребування доказів (а.с. 50-54).
Ухвалою суду від 30.09.2024 залишено позовну заяву без руху після постановлення ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 24.06.2024 щодо відкриття провадження у справі, відповідно до положень ст. 187 ЦПК України, оскільки був відсутній розрахунок суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що унеможливло б ухвалення рішення у справі, надано строк на усунення недоліків.
07.10.2024 на електронну пошту суду та 16.10.2024 на адресу суду надійшли клопотання представника позивача про долучення доказів на виконання вищевказаної ухвали (а.с. 58-59, 61-65).
Ухвалено продовжити розгляд справи, призначено по справі судове засідання.
04.11.2024 постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.
21.11.2024 на адресу суду надійшов відзив (а.с. 71-80). Відповідач вказує, що позов є необґрунтованим, безпідставним, та таким, що не підлягає до задоволення. На підтвердження наведеного покликається на те, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на уккладеній угоді №182 від 25.09.2019, яка не є посвідченою нотаріально. На момент виникнення спірних правовідносин, такі були врегульовані, зокрема, Наказом Міністерства праці та соціальної політики України «Про затвердження типових положень про будинки-інтернати (пансіонати) для громадян похилого віку, інвалідів та дітей» №549 від 29.12.2001, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства соціальної політики України №747 від 04.11.2020. Крім цього, 28.04.2019 набрав чинності Закон України «Про соціальні послуги», у ст. 22 якого передбачено, що договір про надання соціальних послуг укладається в письмовій формі між надавачем та отримувачем соціальних послуг чи його законним представником. Істотними умовами договору про надання соціальних послуг є назва соціальних послуг, умови їх надання та вартість, права, обов?язки та відповідальність сторін, строк дії договору та інші умови, які сторони визнають істотними. Невід?ємною частиною договору про надання соціальних послуг є індивідуальний план падання соціальних послуг. В індивідуальному плані надання соціальних послуг, крім заходів, передбачених у державному стандарті соціальних послуг, зазначаються інші заходи, які потрібно здійснити для надання таких послуг, а також відомості про необхідні ресурси, періодичність і строки здійснення заходів, відповідальні виконавці. В угоді відсутні посилання на назву соціальних послуг, умови їх надання, вартість, не долучено індивідуальний план до угоди. Тому відповідач вважає, що позивачем не підтверджено обсягу наданих соціальних послуг, періоду їх надання, вартості у певні періоди часу. Також відповідач звертає увагу на те, що позивач визнає той факт, що відповідач не є стороною договору від 04.01.2021 №117, який було переукладено у новій редакції, що знаходить підтвердження у повідомленні від 14.12.2023, витягом з акту ревізії, копії яких долучено до позовної заяви. Договору від 04.01.2021 ОСОБА_1 не підписувала, відтак, обов?язків на себе не брала. Позивачем не доведено порушення їх прав чи інтересу саме відповідачем ОСОБА_1 . Крім наведеного, відповідач просить присудити судові витрати – витрати на професійну правничу допомогу.
24.02.2025 на виконання ухвали суду від 04.11.2024 засобами системи «Електронний Суд» представник позивача долучив відповідні витребувані докази (а.с. 86-96).
У судовому засіданні 27.05.2025 представник КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» Сенів Т.В. подав клопотання, у якому просив постановити ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з огляду на ціну позову (а.с. 101-102).
27.05.2025 судом постановлено ухвалу, якою здійснено перехід з розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовом КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості у розгляд справи за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, призначено підготовче судове засідання у справі.
01.07.2025 представник позивача подав заву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до яких просив стягнути заборгованість у розмірі 433 830,68 грн. з відповідача (а.с. 106-124).
14.10.2025 постановлено ухвалу щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 23.02.2026 було долучено копію свідоцтва про смерть третьої особи – ОСОБА_2 (а.с. 150).
У судовому засіданні представники позивача Сентів Т.В. та Пасека Е.Б. просили задоволити позов. В обґрунтування позовних вимог покликалися на підстави, наведені у позовній заяві, а також а долучені ними протягом розгляду справи докази.
Відповідач ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позову, оскільки вона не укладала з КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» угоди від 2021 року. Нею було укладено лише першу угоду у 2019 році. Однак, позивачем не доведено суми заборгованості за першою угодою.
Представник відповідача адвокат Ратич Т.М. у судовому засіданні вказав, що позов не підлягає до задоволення з наведених у відзиві підстав і обґрунтувань. 
Крім цього, відповідач і представник відповідача просили стягнути з позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. як передбачено у договорі про надання правової допомоги.
Суд встановив:
Відповідно до копії угоди №182, укладеної у м. Львів 25.09.2019 (а.с. 6-7), КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат», який діє згідно Положення про геріатричний пансіонат, в особі директора Модь М.І. та Брич Христини Михайлівни, уклали угоду про те, що КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» зобов?язується надавати: цілодобове медичне обслуговування, а також забезпечення необхідними ліками та переліком медичних послуг, встановленим Міністерством праці та соціальної політики України; забезпечувати житлом у межах встановленої санітарної норми, твердим інвентарем та посудом, відповідно до норм, затверджених Міністерством праці та соціальної політики України; забезпечувати одягом, взуттям та іншим м?яким інвентарем, відповідно до норм, затверджених у встановленому порядку; раціональним чотириразовим харчуванням, у тому числі і дієтичним з урахуванням віку і стану здоров?я осіб, що проживають у пансіонаті в межах натуральних норм харчування, затверджених у встановленому порядку; слуховими апаратами, окулярами, протезоортопедичними виробами, зубним протезуванням спеціальними засобами пересування (крім моторизованих), медикаментами та апаратами відповідно до медичного висновку (п. 1-5 угоди).
У п. 6 угоди, ОСОБА_1 зобов?язалася проводити своєчасну оплату згідно законодавства за проживання батька ОСОБА_2 у КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» (п. 3.11. Положення про КЗ ЛОР «Льнівський геріатричний пансіонат»).
У п. 7, 8 угоди визначено, що вартість проживання мешканця пансіонату в місяць дорівнює середнім фактичним витратам пансіонату на проживання одного мешканця за поточний місяць і не є постійною величиною. Оплата проводиться з 10 по 22 число місяця, слідуючого за звітним згідно виставлених рахунків.
У випадку, якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків то, відповідно до ч. 3 ст. 172 Сімейного кодексу України, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов?язаних з наданням такого піклування (п. 9 угоди).
У п. 10 угоди міститься вказівка на те, що угода дійсна при наявності заяви-зобов?язання про оплату завіреної нотаріусом.
Так, згідно з копією заяви ОСОБА_1 від 25.09.2019, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Візняк О.О., зареєстрованого у реєстрі за №924, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи значення своїх дій та розуміючи обставини, які мають істотне значення, даною заявою повідомила, що бере на себе усі фінансові витрати (своєчасну оплату зокрема) щодо утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час його перебування у Львівському геріатричному пансіонаті, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8).
Відповідачем та представником відповідача у судових засіданнях підтверджено факт укладення вищевказаної угоди відповідачем з позивачем і її наступне нотаріальне засвідчення.
З копії путівки Департаменту соціального захисту населення №1182 на влаштування у Львівський геріатричний пансіонат у АДРЕСА_2 , 25.09.2019 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , який отримує пенсію у розмірі 2 000,00 грн., направлено на державне утримання (а.с. 9).
Відповідно до копії довідки вих. №91 від 01.10.2019, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахований у списковий склад підопічних з 27.09.2019 на постійне місце проживання, який поступив на підставі путівки Департаменту соціального захисту населення №1182 від 27.09.2019 (наказ №185 від 27.09.2019) (а.с. 10).
Позивачем на підтвердження доводів долучено копію претензії вих. №282 від 15.08.2023 до ОСОБА_1 , у якій повідомлено, що утворилася заборгованість у розмірі 128 850,80 грн. Крім цього, вказано, що непогашення заборгованості є підставою для розірвання угоди та відрахування батька з пансіонату (а.с. 11-12). 
З копії повідомлення про припинення надання соціальних послуг та виселення вих. №531 від 14.12.2023, адресованого ОСОБА_2 , а копію такого і ОСОБА_1 , станом на дату складення повідомлення, заборгованість визначено у розмірі 173 909,87 грн. Крім цього, вказується про те, що імж ОСОБА_2 та геріатричним пансіонатом було укладено договір №117 від 04.01.2021 про надання соціальних послуг, який у подальшому бую перекладено в новій редакції відповідно до вимог наказу Міністерства соціальної політики України від 23.12.2020 №847. Пунктом 2 Розділу ІІ перебачено, що соціальні послуги надаються на платній основі (за рахунок Отримувача соціальних послуг або третіх осіб). Приписами абз. 3 п. 2 Розділу IV Договору передбачено. що Отримувач соціальних послуг, Представник отримувача соціальних послуг зобов?язані своєчасно та у повному обсязі оплачувати соціальні послуги, надані з установленням диференційованої плати, за рахунок отримувача соціальних послуг або третіх осіб згідно з ціною та у строки, визначені пунктами 4 та 5 розділу ІІ цього Договору. Відповідно до п. 4 Розділу V договору, дія договору припиняється, зокрема, у разі невиконання без поважних причин Отримувачем соціальних послуг вимог, визначених цим Договором. У разі невиконання Отримувачем соціальних послуг без поважних причин умов цього Договору надання соціальних послуг припиняється не менше ніж через 15 календарних днів з дати надсилання Отримувачу соціальних послуг / Представнику отримувача соціальних послуг письмового повідомлення із зазначенням дати, з якої буде припинено надання соціальних послуг (пункт 6 Розділу V). Крім того, повідомлено, що КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» припиняє надавати ОСОБА_2 соціальні послуги із 01.01.2024 (а.с. 13-14).
Відповідно до копії вимоги про оплату заборгованості вих. №225/1 від 04.04.2024, станом на 04.04.2024 заборгованість за угодою №182 від 25.09.2019 та заяви-зобов?язання, завіреної нотаріусом, зареєстрованої у реєстрі за №924, становить 266 993,44 грн. (а.с. 15).
Доказів відправки та отримання вищевказаних вимог до позовної заяви не долучено.
Відповідно до копії рахунку до оплати-акту звірки згідно угоди №182 з ОСОБА_1 , за період з 27.09.2019 по 30.04.2024, а саме з 01.02.2024 по 26.04.2024, заборгованість складає 279 626,63 грн. (а.с. 17).
З копії витягу з акту ревізії на сторінці 34 йдеться про те, що КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» зобов?язується надавати послуги, вказані у п. 1-5 Угоди №182. Пунктом 6 Угоди №182, передбачено, що ОСОБА_1 зобов?язується проводити своєчасну оплату згідно законодавства за проживання батька ОСОБА_2 у КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат (п. 3.11.Положення). Відповідно до п. 7 Угоди №182 вартість проживання мешканця пансіонату в місяць дорівнює середнім фактичним витратам пансіонату на проживання одного мешканця за поточний місяць і не є постійною величиною. Так, згідно п. 8 Угоди №182 оплата проводиться з 10 по 22 число місяця, слідуючого за звітним згідно виставлених рахунків. Крім того, п. 9 Угоди №182, передбачено, що у випадку, якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, то відповідно до ч. 3 ст. 172 Сімейного кодексу України, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов?язаних із наданням такого піклування. Угода №182 відповідно до п. 10 даної угоди, дійсна при наявності заяви-зобов?язання про оплату завіреної нотаріусом. У подальшому, 04.01.2021 між КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» (надавач соціальних послуг) в особі директора Модь М.І. та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) (представник отримувача соціальних послуг) укладено договір про надання соціальних послуг від 04.01.2021 №117 (далі - Договір №117). Розділом І Договору №117 передбачено, що предметом цього Договору є надання соціальних послуг. Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Договору №117, надавач соціальних послуг надає соціальні послуги на постійній основі, за рахунок третіх осіб. Пункт 4 Розділу І Договору №117 не містить заповнених полів, а саме вартість соціальної послуги «станом на дату» та суму, яку зобов?язується сплатити Отримувач соціальних послуг/третя особа (а.с. 18).
Позивачем до позовної зави долучено також витяг з положення про КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» (а.с. 19-20).
Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім?ї №196 від 22.08.2019, ОСОБА_2 , який проживав один по АДРЕСА_1 , є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання, перебуває у скрутних життєвих обставинах. Квартира в аварійному стані, газопостачання відключене за борги. Доньки ОСОБА_2 не мають можливості надавати належного догляду, оскільки проживають окремо у с. Березина Миколаївського району та виховують неповнолітніх дітей. ОСОБА_2 потребує постійного догляду. ОСОБА_2 погоджується на проживання в стаціонарній установі. Доньки ОСОБА_2 гарантують оплату (а.с. 21-23).
З розрахунку заборгованості від 19.08.2024 за договором №182 від 25.09.2019 за період з 01.01.2020 по 01.08.2024, долученого до позову на виконання ухвали суду від 30.09.2024, з січня 2020 року по липень 2024 року, заборгованість складає 317 526,20 грн. Вказано, що послуга надається згідно Індивідуального плану надання соціальної послуги стаціонарного догляду. Додаток 2 до Державного стандарту затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики від 29.02.2016 №198 «Про затвердження Державного стандарту стаціонарного догляду за особами, які втратили здатність до самообслуговування чи не набули такої здатності» (пункт 2 розділу IV) (а.с. 59, 63-64).
На виконання ухвали суду від 04.11.2024 представником позивача було надано копію положення про КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» (а.с. 88-94), також копію договору №117 про надання соціальних послуг від 04.01.2021 (а.с. 95-96).
Відповідно до копії договору №117, укладеного у м. Львів 04.01.2021 (а.с. 95-96), КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» в особі директора Модь М.І., який діє на підставі Положення про КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат», та особа/сім?я, яка (які) належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах (далі - Отримувач соціальних послуг) /його (їх) законний представник; уповноважена особа органу опіки та піклування / закладу (установи), який здійснює опіку або піклування (у разі відсутності законного представника) ОСОБА_2 , уклали цей договір про таке. 
Предметом цього Договору є надання соціальних послуг, що визначено у розділі І договору.
У розділі ІІ договору йдеться про умови надання соціальних послуг і їх вартість. Зокрема, надавач соціальних послуг надає соціальні послуги на постійній основі за рахунок третіх осіб. Місцем надання соціальної послуги є 79038, м. Львів, вул. Медової Печери, 71, стаціонарно у приміщенні надавача соціальних послуг.
Вартість у п. 4 розділі ІІ договору не вказана.
Відповідно до пункту І розділу ІІІ, надавач соціальних послуг зобов`язується: надавати Отримувачу соціальних послуг визначені індивідуальним планом соціальні послуги згідно з Класифікатором соціальних послуг, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України з 23.06.2020 №429, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.07.2020 за №643/34926: код 015.2. – догляд стаціонарний. 
У п. 1, 2, 3 розділу V договору, яким регламентовано строк дії Договору, умови його продовження, припинення та розірвання, сторонами узгоджено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє протягом строку виконання індивідуального плану.
Строк дії Договору може бути продовжений за результатами оцінювання потреб Отримувача соціальних послуг у соціальних послугах та перегляду індивідуального плану на строк його виконання. Оцінювання потреб Отримувача соціальних послуг у соціальних послугах проводиться не менше як за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору.
Надання соціальних послуг починається з дати підписання цього Договору.
У п. 1 розділу VІІІ договору визначено, що цей Договір складено при повному розумінні сторонами його умов та термінології українською мовою у двох примірниках (по одному для кожної сторони), які мають однакову юридичну силу. Один примірник Договору зберігається в особовій справі Отримувача соціальних послуг, другий надається Отримувачу соціальних послуг / Представнику отримувача соціальних послуг.
Як отримувача соціальних послуг вказано Кучминду Михайла Стефановича, зазначені його анкетні дані та міститься підпис.
Як вбачається з копії №117 про надання соціальних послуг від 04.01.2021, такий не було укладено з Брич Х.М., у такому відсутня будь-яка інформація щодо відповідача, а також її підпис.
Разом із заявою про збільшення позовних вимог представник позивача подав загальний розрахунок заборгованості (а.с. 108-109), деталізований розрахунок вартості одного ліжкодня перебування у КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» 2020-2025 роки (а.с. 110-115), розрахунки тарифів на 2024 рік і на 2025 рік соціальної послуги «стаціонарний догляд» у КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» (а.с. 116, 117).
З розрахунку заборгованості за договором №182 від 25.09.2019 за період з 01.01.2020 по 01.04.2025, з січня 2020 року по березень 2025 року, заборгованість складає 433 830,68 грн. Вказано, що послуга надається згідно Індивідуального плану надання соціальної послуги стаціонарного догляду. Додаток 2 до Державного стандарту затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики від 29.02.2016 №198 «Про затвердження Державного стандарту стаціонарного догляду за особами, які втратили здатність до самообслуговування чи не набули такої здатності» (пункт 2 розділу IV) (а.с. 108-109).
Деталізований розрахунок вартості одного ліжкодня перебування у КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» 2020-2025 роки (а.с. 110-115), розрахунки тарифів на 2024 рік і на 2025 рік соціальної послуги «стаціонарний догляд» у КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» (а.с. 116, 117) не є доказами заборгованості, яку просить стягнути позивач, а розрахунками позивача, за допомогою яких визначається розмір заборгованості.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 17.06.2025 Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Миколаїв Стрийського району Львівської області у віці 62 років, про що 17.06.2025 складено відповідний актовий запис №189 (а.с. 150).
Оцінка суду.
Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Положеннями статей 12, 81 ЦПК України визначено, що змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до положень статті 202 ЦК України, правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Статтею 511 ЦК України визначено, що зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Договір про надання послуг є двостороннім, у якому і виконавець, і замовник наділені як правами, так і обов?язками, може бути як реальним так і консенсуальним, зазвичай є відплатним.
На виконавця покладено обов?язок надати послугу і надано право на одержання відповідної плати або відшкодування фактичних витрат, необхідних для виконання договору. Замовник зобов?язаний оплатити послугу і наділений правом вимагати належного надання послуги.
Істотною умовою договорів про надання послуг є предмет, яким є послуга. Статтею 177 ЦК послуга закріплена як самостійний об`єкт цивільних прав.
Згідно з положеннями статті 22 Закону України «Про соціальні послуги» (у редакції станом на час укладення угоди №182 від 25.09.2019), договір про надання соціальних послуг укладається в письмовій формі між надавачем та отримувачем соціальних послуг чи його законним представником.
Типовий договір про надання соціальних послуг затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Істотними умовами договору про надання соціальних послуг є назва соціальних послуг, умови їх надання та вартість, права, обов`язки та відповідальність сторін, строк дії договору та інші умови, які сторони визнають істотними.
Невід`ємною частиною договору про надання соціальних послуг є індивідуальний план надання соціальних послуг.
В індивідуальному плані надання соціальних послуг, крім заходів, передбачених у державному стандарті соціальних послуг, зазначаються інші заходи, які потрібно здійснити для надання таких послуг, а також відомості про необхідні ресурси, періодичність і строки здійснення заходів, відповідальні виконавці.
У разі якщо надавач соціальних послуг надає особі одночасно кілька соціальних послуг, укладається один договір про надання соціальних послуг та складається один індивідуальний план надання соціальних послуг.
Продовження строку дії договору про надання соціальних послуг здійснюється за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах.
Оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах здійснюється не менш як за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору, якщо інше не передбачено таким договором.
У судовому засіданні було встановлено, що 25.09.2019 між позивачем КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» та відповідачем ОСОБА_1 укладено угоду №182 про надання соціальних послуг. До угоди додано заяву-зобов`язання про оплату, засвідчену нотаріусом.
Вказане було підтверджено обома сторонами договору.
У розрахунку заборгованості за договором №182 від 25.09.2019 вказано, що послуга надається згідно Індивідуального плану надання соціальної послуги стаціонарного догляду. Додаток 2 до Державного стандарту затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики від 29.02.2016 №198 «Про затвердження Державного стандарту стаціонарного догляду за особами, які втратили здатність до самообслуговування чи не набули такої здатності» (пункт 2 розділу IV).
Наказом Міністерства соціальної політики України №198 від 29.02.2016 «Про затвердження Державного стандарту стаціонарного догляду за особами, які втратили здатність до самообслуговування чи не набули такої здатності» (у редакції станом на час укладення угоди №182 від 25.09.2019) затверджено Державний стандарт стаціонарного догляду за особами, які втратили здатність до самообслуговування чи не набули такої здатності відповідно до Законів України «Про соціальні послуги», «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».
Цей Державний стандарт визначає зміст, обсяг, умови та порядок надання соціальної послуги стаціонарного догляду за особами, які втратили здатність до самообслуговування чи не набули такої здатності (далі - соціальна послуга стаціонарного догляду), показники її якості для суб`єктів всіх форм власності, які надають цю послугу (п. 1) та застосовується для: 1) організації надання соціальної послуги стаціонарного догляду: особам похилого віку, які втратили здатність до самообслуговування; особам з інвалідністю, які потребують стороннього догляду, побутового обслуговування, медичної допомоги та яким не протипоказане надання соціальної послуги стаціонарного догляду; 2) здійснення моніторингу й контролю за якістю надання соціальної послуги стаціонарного догляду; 3) визначення тарифу на платну соціальну послугу стаціонарного догляду (п. 2).
Згідно з положеннями вищевказаного наказу, отримувач соціальної послуги стаціонарного догляду (далі - отримувач соціальної послуги) - особа, яка через потребу у постійному сторонньому догляді, спричинену інвалідністю, віком, станом здоров`я, потребує надання соціальної послуги стаціонарного догляду або отримує таку послугу.
У цій справі отримувачем соціальної послуги виступав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько відповідача ОСОБА_1 .
Соціальна послуга стаціонарного догляду за особами, які втратили здатність до самообслуговування чи не набули такої здатності (далі - соціальна послуга), - комплекс соціальних та реабілітаційних заходів, що здійснюється згідно з індивідуальним планом протягом робочого дня суб`єкта, що надає соціальну послугу, і спрямований на створення умов забезпечення життєдіяльності осіб, які втратили/не набули здатність до самообслуговування, з наданням їм місця проживання.
Суб`єкт, що надає соціальну послугу стаціонарного догляду (далі - суб`єкт, що надає соціальну послугу), - підприємства, установи, організації, заклади незалежно від форми власності та господарювання, фізичні особи - підприємці, які відповідають Критеріям діяльності суб`єктів, що надають соціальні послуги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2012 року №1039 «Про затвердження критеріїв діяльності суб`єктів, що надають соціальні послуги».
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Державного стандарту стаціонарного догляду за особами, які втратили здатність до самообслуговування чи не набули такої здатності, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України №198 від 29.02.2016 (у редакції станом на час укладення угоди №182 від 25.09.2019), соціальна послуга надається суб`єктом, що надає соціальну послугу, після визначення ступеня індивідуальних потреб отримувача соціальної послуги, складання індивідуального плану та укладення договору про надання соціальної послуги.
Згідно з п. 1-3 розділу V вищевказаного Державного стандарту, з кожним отримувачем соціальної послуги або його законним представником протягом 5 робочих днів з дня прийняття рішення про надання соціальної послуги укладається договір про її надання з урахуванням індивідуального плану.
Укладення договору про надання соціальної послуги здійснюється за участю отримувача соціальної послуги або його законного представника. У разі необхідності до складання договору залучаються члени родини отримувача соціальної послуги.
Договір про надання соціальної послуги підписується отримувачем соціальної послуги або його законним представником та суб`єктом, що надає соціальну послугу.
Розділом VI Державного стандарту визначено, що соціальна послуга надається у приміщенні суб`єкта, що надає соціальну послугу, із забезпеченням належних умов для проживання, соціально-побутового обслуговування, денної зайнятості.
Соціальна послуга може надаватись постійно або тимчасово (визначений у договорі період).
Строки надання соціальної послуги узгоджуються з отримувачем соціальної допомоги та/або його законним представником після проведення визначення ступеня індивідуальних потреб отримувача соціальної послуги, складання індивідуального плану та зазначаються у договорі про надання соціальної послуги.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В угоді №182 від 25.09.2019 не було визначено строку укладення такої, проте, 04.01.2021 між КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» в особі директора Модь М.І., який діє на підставі Положення про КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат», та ОСОБА_2 , укладено договір №117 про надання соціальних послуг.
У судових засіданнях було з`ясовано, що з часу укладення угоди №182 від 25.09.2019 змінилося законодавство, тому були підстави для переукладення угоди, внаслідок чого 04.01.2021 було укладено договір №117. Розрахунок заборгованості здійснений за обома договорами: угодою №182 від 25.09.2019 та договором №117 від 04.01.2021.
Проте, з урахуванням того, що відповідач ОСОБА_1 не є стороною договору №117 про надання соціальних послуг від 04.01.2021, відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають до задоволення частково, а саме у частині стягнення заборгованості за угодою №182 від 25.09.2019.
Відповідно до розрахунку заборгованості, з січня 2020 року по грудень 2020 року за проживання ОСОБА_2 нараховано 60 920,74 грн. Зараховано оплат на суму 25 420,74 грн. Відтак, до стягнення з ОСОБА_1 підлягає заборгованість у розмірі 35 500,00 грн.
Щодо розподілу судових витрат у справі слід вказати таке.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення частково, сума сплаченого судового збору підлягає розподілу між сторонами, а також належить здійснити розподіл витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги відповідачу.
Отже, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 532,50 грн. на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 35 500,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 6 507,46 грн. (сума сплаченого судового збору) / 433 830,68 грн. (розмір заявлених позовних вимог).
До витрат, пов?язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Право на правничу допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, метою впровадження якого є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Судові витрати – це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати – це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Крім цього, зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Вказане міститься у постанові ВС від 31.01.2025 у справі №758/5917/21, провадження №61-1515св24.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.
У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц, від 06.11.2020 у справі №760/11145/18 зауважено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Велика Палата Верховного Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
У відзиві представник відповідача адвокат Ратич Т.М. вказав, що розмір понесених відповідачем витрат на правову допомогу складає 50 000,00 грн., оскільки такі визначені в договорі №31/24 про надання правової допомоги від 19.03.2024.
Згідно з копією ордеру на надання правничої допомоги серії ВС №1281837 адвокат Ратич Тарас Михайлович є представником ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №31/24 від 19.03.2024 (а.с. 47).
Відповідно до копії договору про надання правової допомоги №31/24 від 19.03.2024, у п. 2.3 сторонами визначено фіксовану вартість послуг у розмірі 50 000,00 грн. (а.с. 77).
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, керуючись вищенаведеними нормами чинного цивільного процесуального законодавства, беручи до уваги викладені правові висновки, що містяться у постановах ВС, за результатами дослідження та оцінки долучених до матеріалів справи доказів щодо понесення витрат на правову допомогу у їх сукупності, з урахуванням кількості поданих процесуальних документів представником відповідача, кількості судових засідань у справі (дев`ять судових засідання, а саме 06.08.2024, 30.09.2024, 04.11.2024, 24.02.2025, 27.05.2025, 14.10.2025, 01.12.2025, 23.02.2026, 17.03.2026), складності справи, те, що позивачем у справі виступає комунальний заклад, вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката є частково обґрунтованими та підлягають до задоволення у розмірі 5000,00 грн., що відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу. Сума судових витрат у справі у розмірі 50 000,00 грн. є завищеною відносно іншої сторони спору та явно необгрунтованою.
Керуючись ст. 11, 15, 202, 203, 509, 510, 511, 526, 638, 901, ЦК України, ст. 4, 13, 133, 134, 137, 141, 259, 265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов задоволити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» заборгованість у розмірі 35 500 (тридцять п`ять тисяч п?ятсот) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 50 копійок на користь Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат».
Стягнути з Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат», місцезнаходження: вул. Медової Печери, 71, м. Львів, 79038, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 03188955.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Третя особа – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , колишнє місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 26.03.2026.

Суддя Головатий А.П.