КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/4330/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 361/5761/25

26 лютого 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Кирилюк Г.М. 
- Рейнарт І.М.
при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача  ОСОБА_1  на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2025 року, постановлену під головуванням судді Писанець Н.В., у справі за позовом  ОСОБА_1 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: Друга Броварська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,-

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: Друга Броварська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в якому просила суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу більше п`яти років, а саме: з жовтня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Зазимська сільська рада Броварського району Київської області, Друга Броварська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - залишено без розгляду.
Не погоджуючись з постановленою узвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2025 року, що перешкоджає подальшому провадженню у цивільній справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку позовного провадження.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала судупершої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зробив передчасно висновки про наявність спору про спадкове право, оскільки не залучив до участі у справі у якості заінтересованих осіб інших спадкоємців померлого, а саме: матір ОСОБА_3 , синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після отримання матеріалів спадкової справи.
Крім того, вона подала до суду саме позовну заяву, а не заяву в порядку окремого провадження. Про це свідчить зміст позовної заяви та її назва, посилання на норми ЦПК України, сплата судового збору та визначення підсудності позову за правилами ч. 1  ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна.
Спочатку справу було зареєстрованосудом в порядку позовного провадження, однак, на підставі доповідної записки від 22.05.2025 року помічника судді Писанець Н.В. на ім`я заступника керівника апарату суду Приходько С.Ф., перереєстровано в порядку окремого провадження.
Зазначає, що суд першої інстанції фактично позбавив її доступу до правосуддя, оскільки розглянув справу не за правилами того провадження, в якому вона звернулася до суду і на підставі саме того, що справу слід розглядати в позовному провадженні, залишив її без розгляду в окремому провадженні. 
Позивач вважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи та грубе порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а відтак, ухвала суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню у повному обсязі, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку позовного провадження.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.
В судове засідання, призначене судом апеляційної інстанції, учасники справи не з`явились.Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції учасники справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
З урахуванням вжитих судом апеляційної інстанції заходів щодо належного та завчасного повідомлення учасників справи, колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України, вважає, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому вважає можливим слухати справу у відсутності учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: Друга Броварська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо якої вона просить ухвалити рішення зводиться до встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу більше п`яти років, а саме: з жовтня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона разом з ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджується доказами. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_2 трагічно загинув. Після смерті чоловіка, вона 12.02.2025 року звернулася до Другої Броварської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Зазначену заяву прийнято та зареєстровано за № 323 державним нотаріусом, а також зареєстровано спадкову справу за № 87/2025.
Державним нотаріусом роз`яснено їй про необхідність звернення до суду для встановлення факту шлюбних відносин та проживання однією сім`єю не менше, як п`ять років з померлим ОСОБА_2 .
Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 і встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу необхідно їй для отримання спадщини внаслідок смерті чоловіка ОСОБА_2 , позивач  ОСОБА_1 просила позов задовольнити.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2025 року прийняти заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з викликом у судове засідання учасників справи.
Витребувано з Другої Броварської державної нотаріальної контори копію належним чином завіреної спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3  (а.с. 72).
Із витребуваних судом матеріалів спадкової справи вбачається, що на підставі поданої заяви  ОСОБА_1 про прийняття спадщини, 12 лютого 2025 року Другою Броварською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 87/2025 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 82-103).
Заяви про прийняття спадщини також подали: ОСОБА_5 (син спадкодавця), ОСОБА_4 (син спадкодавця), ОСОБА_3 (мати спадкодавця).
У судовому засіданні 23 жовтня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кривсун Ганна Романівна підтвердила, що є інші спадкоємці, які подали заяви після смерті ОСОБА_2 , та не заперечувала тієї обставини, що існує спір про спадкове право (а.с. 120-121).
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Зазимська сільська рада Броварського району Київської області, Друга Броварська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, оскільки із заявами про прийняття спадщини після смерті останнього до Другої Броварської державної нотаріальної контори, крім заявниці ОСОБА_1 , звернулися також мати померлого - ОСОБА_3 та його діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може, виходячи з наступного.
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження, визначений главами 1 і 6 розділу ІV ЦПК України.
Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною сьомою статті 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особиабо створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав та інтересів заявника (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17).
Залежно від обставин юридичні факти за критерієм їх правових наслідків розрізняють на: правовиникаючі, правозмінюючі, правопризупиняючі, правовідновлюючі, правоприпиняючі.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Таку правову позицію виклав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, залишаючи подану    ОСОБА_7 заяву без розгляду, виходив з того, що остання звернулася до суду із заявоюпро встановлення факту, яка не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, який необхідно вирішувати за правилами позовного провадження. 
Разом із цим, такі висновки не узгоджуютьсяіз обраним ОСОБА_1 способом захисту свого порушеного права.
Із змісту пред?явлених вимог (предмет та підстава) колегією суддів апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом у порядку позовного провадження.
Позов, а не заява, ОСОБА_1 подано через те, що у цій справі був спір про право (право на спадщину). Про це свідчить зміст позовної заяви та її форма, зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікації обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (правові підстави позову).
Судом першої інстанцї не враховано, що відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтею 175 ЦПК України встановлено що,викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Системний аналіз статей 51, 175 ЦПК України свідчить про те, що саме на позивача покладено обов`язок визначити належний склад відповідачів у справі. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Вирішуючи спір, суд має враховувати склад осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів.
Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 303/6418/19 зазначив, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин, суд відмовляє у задоволенні позову.
Враховуючи предмет спору та заявлені позивачем позовні вимоги, залучення належного відповідача (ів) до участі у справі має принципове значення, оскільки це пов`язано також і з обранням належних та ефективних способів захисту прав, на захист яких заявлено позовні вимоги. Обраний спосіб захисту прав особи, яка наполягає на застосуванні судового захисту її цивільного права та інтересу, має відповідати характеру та природі спірних правовідносин.
Подібні правові висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 20 травня 2024 року у справі № 564/1774/22 (провадження № 61-9198св23).
Враховуючи те, що ОСОБА_1 звернулася до суду саме з позовом до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: Друга броварська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції, у порушення вищезазначених положень закону, належним чином не визначився зі змістом, підставами вимог позивача і дійшов помилкового висновку про залишення заяви   ОСОБА_8 и без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, норма якої закріплює особливості судового розгляду справ окремого провадження.
Отже, висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду позовної заяви  ОСОБА_1  не ґрунтується на вимогахцивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене, колегія суддівапеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача  ОСОБА_1 та достатніми для скасування оскаржуваної ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2025 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2025 року скасувати.
Цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: Друга Броварська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді: