Номер провадження: 33/813/641/26
Номер справи місцевого суду: 522/20102/25 
Головуючий у першій інстанції Русєва А.С. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02.02.2026 року, якою: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір 665,60 грн. 
Згідно з оскарженою постановою, 25.08.2025 року, о 23 год. 02 хв., в м. Одесі вул. Генуезька, 5, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме електросамокатом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 0408, тест 1643, результат тесту позитивний – 0,74% проміле, Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п/п «а» 2.9 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Мотивуючи вимоги скарги апелянт вказує, що місцевий суд не врахував відсутність доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під його керуванням. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначене яким саме транспортним засобом він керував, матеріали справи не містять доказів керування ним транспортним засобом та на відеозапису також не зафіксовано факт керування транспортним засобом. Також апелянт стверджує, що місцевим судом не враховано суттєвих порушень положень КУпАП, допущених працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, в тому числі працівниками поліції не були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, що свідчить про відсутність підстав вимагати проходження медичного огляду. 
Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника, які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду не подавали. 
Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Дослідивши матеріали справи та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Так, згідно протоколу серії ЕПР1 №434188 від 25.08.2025 року, 25.08.2025 року, о 23:02 год., за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1Б, ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп?яніння поводився зі згоди водія на місці зупинки у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу DRAGER 0408, тест 1643, результат – 0,74% проміле, чим порушив вимоги п/п «а» 2.9 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. 
Протокол підписаний ОСОБА_1 без заперечень, чим останній підтвердив правильність викладених в ньому обставин.
Із відеозаписів чітко вбачається послідовність подій, які відбувались 25.08.2025 року, а саме:
-спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , під час якого він повідомив що іде додому; щодо підстав зупинки, вживання алкогольних напоїв, з урахуванням наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння, поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він добровільно погодився;
- ОСОБА_1 на місці зупинки пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер 0408, результат тесту позитивний – 0,74% проміле. 
Таким чином, слід констатувати, що з відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 25.08.2025 року, зокрема добровільне проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та встановлений факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння. Проти результатів проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заперечував. 
Будь-яких заперечень з боку ОСОБА_1 або зауважень щодо керування самокатом, а також посилання що за кермом була інша особа, відео запис не містить. Відсутні такі відомості й в матеріалах долучених до протоколу про адміністративне правопорушення.
З урахуванням наведеного доводи апелянта про те, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під його керуванням, відсутність в матеріалах справи та на відео записі факту керування ним транспортним засобом спростовуються долученим до протоколу відео записом, з якого вбачається, що за весь час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним електросамокатом. 
Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи.
З огляду на наведені обставини, апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом.
За наведених обставин, посилання апелянта про існування підстав для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги про суттєві порушення норм КУпАП, допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в тому числі відсутність підстав вимагати проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд визнає безпідставними, з огляду на таке. 
Так, у разі незгоди ОСОБА_1 із діями працівників патрульної поліції, останній не був позбавлений реальної можливості оскаржити такі дії у передбаченому законом порядку, однак станом на день апеляційного розгляду, відомості про вжиття таких дій, суду не надано.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що долучені до матеріалів справи докази, беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджують викладені в протоколі обставини, зокрема факт керування ОСОБА_1 електросамокатом та перебування його у стані алкогольного сп`яніння, що доводить наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, які зафіксовані на боді-камери працівників патрульної поліції.
Слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.
За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови суду першої інстанції.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одесивід 02.02.2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський