ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/695/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати Військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно провести огляд військовозобов`язаного ОСОБА_1 .
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Зокрема, зверталась увагу суду на те, що згідно оскаржуваної постанови позивача незаконно та необґрунтовано визнано придатним до військової служби, оскільки відповідачем не повноцінно проведено перевірку стану його здоров`я. 
Зокрема, позивач вважає, що оскаржувана постанова прийнята з рядом порушень, а саме йому не надано для ознайомлення результати постанови, що суперечить вимогам Положення № 402. Крім того, його не направлено на контрольне обстеження до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не проведено огляд на встановлення вказаних останнім захворювань.
Також, на думку повивача спірна постанова містить лише формальні підстави визнання позивача придатним, які жодним чином не стосуються стану здоров`я останнього та не впливає на придатність до військової служби.
2. Відповідач ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив, щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. 
Заперечуючи проти позову зазначив, що позивач пройшов військово - лікарську комісію 30 січня 2025 року та є військовослужбовцем Збройних Сил України.
Так, згідно пункту 6.1 Положення № 402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.
Враховуюче те, що позивач є військовослужбовцем, здійснення його направлення на медичний огляд належить до повноважень командира в/ч НОМЕР_1 .
З огляду на зазначене, на переконання відповідача, вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії є безпідставними та задоволенню не підлягають.
3. Відповідач (Військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 ), подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Заперечуючи проти позову зазначив, що законом чітко передбачено можливість оскарження рішення ВЛК до BJIK вищого рівня або безпосередньо до Центральної військово-лікарської комісії. Саме ці органи військово-лікарської експертизи наділені повноваженнями переглядати висновки попередніх ВЛК по суті з урахуванням додаткових даних та результатів медичних обстежень позивача.
Звертав увагу суду на те, що на момент проходження медичного обстеження позивачем жодних заяв та звернень про незгоду або бажання проходити військово - лікарську комісію вищого рівня не надходили. Відтак, зважаючи на придатність позивача до військової служби та відсутністю підтвердження наявності права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснені відповідні мобілізаційні заходи.
Наголошував на тому, що 31.01.2025 позивача призвано ІНФОРМАЦІЯ_6 та направлено для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , в ході виконання заходів загальної мобілізації.
А тому, починаючи з 31.01.2025 позивач являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .
Отже, після зарахування до особового складу військової частини вимоги позивача до ВЛК ЧМТЦК втрачає свою мету так як, після призову на військову службу виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються відповідними нормативно правовими актами, а тому в задоволенні позовних слід відмовити. 
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
2. Ухвалою суду в задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову відмолено повністю. 
ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.
1. Згідно довідки військово-лікарської комісії військової ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30 січня 2025 року №30/746 ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби. 
2. Представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому серед іншого просив надати інформацію, про результати проходження ОСОБА_1 військово - лікарської комісії від 30.01.2025 року.
3. Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.02.2025 року № 464 повідомлено представника відповідача про те, що ОСОБА_1 пройшов військо - лікарську комісію 30.01.2025 року при ІНФОРМАЦІЯ_2 , по гр. ІІ, ст. 36в, 57в наказу МО України від 14.08.2008 року № 402 "Про затвердження положення про військово - лікарську експертизу в ЗСУ" зі змінами "визнаний придатний до військової служби". 
Також зазначив, що ОСОБА_1 у зв`язку з недотриманням вимог ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" автоматично, за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перебуває в АІКС "Оберіг", як порушник військового обліку.
ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.
1. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент виникнення спірних у цій справі відносин, як станом і на час розгляду судом цієї адміністративної справи, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
2.Згідно із статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року №389-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин), воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
3.Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - Указ №69/2022).
Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
4.Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, в редакції станом на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частиною другою статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною третьою статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до абзаців 1-4 частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Громадяни України, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які раніше не проходили військову службу в Збройних Силах України, інших військових формуваннях, проходять курс базової загальновійськової підготовки тривалістю не менше ніж один місяць.
5.Відповідно до статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року №2801-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України «Про національну безпеку України».
Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.
6.Процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями визначена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України №402 від 14 серпня 2008 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 (далі Положення №402 в редакції на час виникнення спірних відносин).
Так, згідно з абзацом 1 пункту 1.2 глави 1 Розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби (абзаци другий-п`ятий пункту 1.2 глави 1 розділу I Положення №402).
Згідно з абзацами 1, 2, 4, 8, 9 пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. Документація, яка створюється (заповнюється) в процесі військово-лікарської експертизи, ведеться в паперовій або в електронній формі. Документування в електронній формі здійснюється із застосуванням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Члени ВЛК діють на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій.
Відповідно до пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону. Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Відповідно до підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу I Положення №402 на ВЛК регіону покладаються, зокрема, обов`язки з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Згідно абзаців 2, 4, 7 підпункту 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу I Положення №402 ВЛК регіону має право: перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів.
Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд (підпункт 2.4.6 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402).
Згідно з підпунктом 2.5.1 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Відповідно до підпункту 2.5.4 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення №402 штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
Згідно з підпунктом 2.6.2 пункту 2.6 глави 2 розділу І Положення №402 гарнізонна ВЛК створюється при поліклініках, поліклінічних відділеннях (усіх найменувань) закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України. Під час дії воєнного стану можуть створюватися додаткові гарнізонні ВЛК залежно від навантаження, що розміщуються в закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності із включенням лікарів цих закладів до складу ВЛК. Такі гарнізонні ВЛК у ході своєї діяльності використовують гербову печатку та штампи відповідного закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, при якому вони створені.
Абзацом 2 підпункту 2.6.3 пункту 2.6 глави 2 розділу І Положення №402 встановлено, що на госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення.
Відповідно до абзацу 2 підпункту 2.6.4 пункту 2.6 глави 2 розділу І Положення №402 госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право приймати постанови відповідно до цього Положення.
Порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК визначений главою 3 розділу І Положення №402.
Так, згідно з абзацами 1, 2, 5 пункту 3.3 глави 3 розділу І Положення №402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року №608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення». Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій. Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
Пунктом 3.4 глави 3 розділу І Положення №402 встановлено, що у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК. Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття. У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян». У разі прийняття рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд, військовослужбовці та інші особи, зазначені у пункті 1.2 глави 1 цього розділу, направляються для проходження медичного огляду до іншої ВЛК, ніж та, постанова якої оскаржується. У разі якщо штатна ВЛК визнає постанову позаштатної ВЛК обґрунтованою або визначає відсутність підстав для направлення заявника на повторний (контрольний) медичний огляд ВЛК, штатна ВЛК надає заявнику відповідне роз`яснення, оформлене листом.
7. Отже, для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених пунктом 1.1 розділу І Положення №402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служби, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.
До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Згідно з Положенням №402 ВЛК регіону мають право приймати постанови, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний або повторний медичний огляд.
8.Поряд з цим суд зауважує, що Положенням №402 не передбачено права особи, яка проходила медичний огляд, оскаржувати постанови позаштатних ВЛК саме у судовому порядку. У разі незгоди з постановою позаштатної ВЛК особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня (тобто до штатної ВЛК) з відповідною скаргою (заявою, зверненням).
Тобто, згідно вимог зазначеного вище Положенням №402, встановлено ієрархічний порядок перегляду висновків військово-лікарських комісій. Зокрема, у разі незгоди з постановою позаштатної ВЛК особа має право звернутися зі скаргою (заявою) до військово-лікарської комісії вищого рівня, яка уповноважена перевірити обґрунтованість та законність відповідного висновку. 
Суд зазначає, що такий механізм є спеціальною адміністративною процедурою перегляду рішень ВЛК, яка передує можливому судовому захисту та спрямована на забезпечення фахової медичної оцінки стану здоров`я особи саме компетентними органами. 
Водночас, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до ВЛК вищого рівня з метою оскарження спірної постанови, що свідчить про невикористання ним передбаченого законом способу захисту порушеного права. 
Таким чином, позивач фактично оминув встановлений спеціальний порядок перегляду висновку ВЛК, що в свою чергу виключає наявність підстав для задоволення позовних вимог. 
Крім того, суд звертає увагу, що питання визначення придатності до військової служби належить до спеціальних знань у сфері медицини та віднесене до дискреційних повноважень військово-лікарських комісій, а відтак їх перегляд має здійснюватися насамперед у межах передбаченої внутрішньої процедури, а не шляхом підміни судом відповідного спеціалізованого органу.
З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови військово - лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 слід відмовити. 
9. Крім цього, оцінюючи спірні правовідносини, суд звертає увагу на те, що позивач в обґрунтування підстав для скасування постанови ВЛК та направлення його на повторний огляд обмежився виключно посиланнями на помилковість установлених йому діагнозів.
Стосовно наведеного суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18, згідно з яким до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає позивач під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку обґрунтованості прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка обґрунтованості висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби.
Вказана позиція також підтримана Верховним Судом і у постанові від 10 лютого 2022 року (справа №160/7153/20).
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та ступеня його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Поряд з цим суд повторно зазначає, як передбачено главою 3 розділу І Положення №402, перевірка дій, бездіяльності та рішень регіональної ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені цим Положенням, при розгляді скарги особи, яка звернулася з вимогою про скасування постанови ВЛК нижчого рівня, належить до функцій Центральної ВЛК. У разі наявності сумніву у позивача правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби чи встановленого діагнозу, зокрема і через неврахування зауважень позивача стосовно наявних розладів хвороб, порушень функцій, больових синдромів, він не позбавлений права звернутися до ВЛК вищого рівня для перегляду відповідної постанови з підстав наявних хвороб чи фізичних вад. Тобто, у разі незгоди з дією, бездіяльністю чи рішенням ВЛК регіону, позивач міг скористатися правом подання відповідної заяви (скарги, звернення) до Центральної ВЛК, а не до суду.
Проте, як свідчать обставини справи, позивачем не дотримано вимог Положення №402 щодо послідовності процедури оскарження результатів медичного огляду. Доказів звернення до ЦВЛК позивач суду не надав.
Враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення цього позову.
При вирішенні спору судом взято до уваги і висновки Сьомого апеляційного адміністративного суду, викладені у постанові від 12 лютого 2026 року у справі №120/9711/25 з аналогічних правовідносин.
10. Щодо тверджень позивача про ненадання йому можливості ознайомитися з результатами постанови, суд зазначає, що такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому, саме по собі неотримання або не підписання позивачем відповідних документів не є безумовною підставою для визнання висновку військово-лікарської комісії протиправним, оскільки чинним законодавством не передбачено залежності дійсності такого висновку від факту ознайомлення з ним особи. 
11. Стосовно доводів позивача про те, що його не було направлено на контрольне обстеження до військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд виходить з того, що направлення на додаткове чи контрольне обстеження здійснюється за наявності відповідних медичних показань або у разі недостатності наявних медичних даних. Відсутність такого направлення сама по собі не свідчить про порушення процедури, а може вказувати на достатність наявних відомостей для прийняття рішення. 
12. Також, оцінюючи доводи позивача щодо не проведення огляду з метою встановлення захворювань, на які він посилається, суд зазначає, що військово-лікарська комісія здійснює оцінку стану здоров`я на підставі сукупності наданих медичних документів, результатів огляду та інших матеріалів. Позивачем не надано доказів того, що такий огляд фактично не проводився або що відповідачем було проігноровано подані ним медичні документи. 
13.Також суд відхиляє доводи позивача про формальний характер підстав, зазначених у постанові військово-лікарської комісії. Висновки ВЛК приймаються на підставі вимог чинного законодавства та Розкладу хвороб, а незгода позивача з такими висновками не свідчить про їх протиправність. 
Натомість позивач не довів, що встановлені комісією обставини не відповідають його фактичному стану здоров`я або, що при прийнятті оскаржуваної постанови було допущено істотні порушення. 
14. Таким чином, наведені позивачем доводи зводяться до суб`єктивної незгоди з висновком військово-лікарської комісії та не містять належного правового обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим підстав для її скасування судом не встановлено. 
15. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно провести огляд військовозобов`язаного ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, спірна постанова військово-лікарської комісії прийнята у межах наданих повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі наявних медичних документів та результатів проведеного огляду. Відтак, позивачем не доведено наявності обставин, які б свідчили про істотні порушення процедури проведення медичного огляду або прийняття відповідного висновку.
Суд зазначає, що призначення повторного огляду військово-лікарською комісією можливе лише за наявності нововиявлених обставин, нових медичних даних або встановлення порушень, які могли вплинути на правильність висновку про придатність до військової служби. Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів існування таких обставин. Саме по собі незадоволення позивача з результатами висновку військово-лікарської комісії не є достатньою підставою для покладення на відповідача обов`язку щодо проведення повторного медичного огляду. 
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання військово-лікарської комісії повторно провести огляд, а тому у задоволенні зазначеної позовної вимоги слід відмовити.
16. Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно частин 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
17. Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів обґрунтованість заявлених вимог, відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити. 
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ. 
1. З огляду на те, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, судом не вирішується питання розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- 

В И Р І Ш И В:
1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити повністю. 
2. Розподіл судових витрат не здійснюється. 

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_2 );
Відповідач - Військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) 
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , НОМЕР_4 ).

Суддя О.В. Боднарюк