ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 677/1723/25
Провадження № 22-ц/820/686/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Заворотна А. В., 
з участю: представника ТУ ДБР, розташованого 
у м. Хмельницькому, Балюк Д. О.. 
представника ГУ ДКСУ у Хмельницькій області Ястремської А. Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025 року (суддя Васільєв С. В., повне судове рішення складено 23 грудня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :
17 вересня 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що досудове розслідування в кримінальних провадженнях № 62021240010000084 та № 62022240010000233, які 30 вересня 2022 року об`єднано в одне провадження за № 62021240010000084, проводиться неефективно, внаслідок чого винних осіб до цього часу не притягнуто до кримінальної відповідальності. Надмірна тривалість досудового розслідування призвела до того, що він втратив віру у законність та справедливість. Намагання слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому (далі ТУ ДБР) неодноразово безпідставно (незаконно) закрити кримінальне провадження, винесення ними незаконних постанов про відмову у визнанні його потерпілим, які в подальшому були скасовані судом, призвели до моральних страждань, розчарування та відчуття несправедливості, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю постійно оскаржувати до суду незаконні дії та бездіяльність слідчих ТУ ДБР. 
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2025 року у цивільній справі № 677/1555/24, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 травня 2025 року, стягнуто з Державного бюджету України на його користь на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.
За рік, що минув після його звернення 17 вересня 2024 року до суду з аналогічним позовом, жодних дій, направлених на досягнення мети досудового розслідування у кримінальному провадженні службові особи територіального органу ТУ ДБР не вчинили. 
Надмірна тривалість досудового розслідування продовжує призводити до моральних страждань.
Тому позивач просив стягнути на відшкодування моральної шкоди 100000 гривень.
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025 року в позові відмовлено.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність судового рішення. Суд не взяв до уваги те, що після задоволення його позову у справі № 677/1555/24 і до звернення з позовом у цій справі досудове розслідування у кримінальному провадженні продовжує здійснюватись неефективно. Згідно з практикою Верховного Суду відшкодування моральної шкоди за один період не виключає можливості повторного звернення до суду за інший період. Жодних дій, направлених на досягнення мети досудового розслідування службові особи територіального органу ТУ ДБР не вчинили. Невиправдано надмірна тривалість досудового розслідування дає правові підстави для стягнення моральної шкоди.
У відзивах на апеляційну скаргу Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області та Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. 
У засіданні апеляційного суду представники Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, апеляційну скаргу не визнали.
Позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. 
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що 07 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, у якій він виклав обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 КК України.
Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2020 року у справі № 677/1210/20 задоволено скаргу ОСОБА_1 . Визнано незаконною бездіяльності уповноважених службових осіб Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Зобов`язано уповноважену особу Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, обставини якого викладені у заяві ОСОБА_1 від 07 вересня 2020 року, про що повідомити заявника та розпочати досудове розслідування.
18 вересня 2020 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12020245170000054.
27 травня 2021 року до ТУ ДБР ОСОБА_1 подав заяву про вчинені працівниками поліції (особами, що здійснюють досудове розслідування КП № 12020245170000054) кримінальні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 366, частиною 3 статті 382 КК України.
28 травня 2021 року першим слідчим відділом (з дислокацією у місті Хмельницькому) ТУ ДБР розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 62021240010000084 за частиною 1 статті 366 КК України.
Згідно з постановою слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР від 24 січня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у визнанні потерпілим.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2022 року у справі № 686/3944/22 скасовано постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР від 24 січня 2022 року про відмову у визнанні позивача потерпілим у кримінальному провадженні № 62021240010000084 від 28 травня 2021 року.
12 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ТУ ДБР, у якій просив залучити його як потерпілого у кримінальному провадженні № 62021240010000084.
Постановою слідчого першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР від 21 липня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 62021240010000084 від 28 травня 2021 року.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23 серпня 2022 року у справі № 686/3944/22 скасовано постанову слідчого відділу СУ ТУ ДБР від 21 липня 2022 року про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим 
25 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених службових осіб ТУ ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 364, частиною 1 статті 365, частиною 1 статті 366 КК України.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2022 року у справі № 686/15452/22 зобов`язано уповноважених службових осіб ТУ ДБР відповідно до статті 214 КПК України внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення згідно із заявою ОСОБА_1 від 12 липня 2022 року.
07 вересня 2022 року першим слідчим відділом ТУ ДБР відкрито кримінальне провадження № 62022240010000233 за частиною 1 статті 367 КК України.
24 жовтня 2022 року слідчим ТУ ДБР винесено постанову про закриття КП № 62021240010000084 від 28 травня 2021 року, яка за скаргою позивача була скасована ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 січня 2023 року у справі № 686/8193/21.
07 вересня 2023 року першим слідчим відділом ТУ ДБР винесено постанову про закриття кримінального провадження № 62021240010000084 від 28 травня 2021 року.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2023 року у справі № 686/3944/22 скасовано постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР від 07 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження № 62021240010000084.
За змістом листа першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури від 15 березня 2024 року постановою процесуального прокурора від 30 вересня 2022 року матеріали кримінальних проваджень № 62021240010000084 від 28 травня 2021 року та № 62022240010000233 від 07 вересня 2022 року об`єднано в одне кримінальне провадження за № 62021240010000084.
Листом ТУ ДБР від 06 червня 2024 року повідомлено ОСОБА_1 , що в об`єднаному кримінальному провадженні № 62021240010000084 проводяться необхідні слідчі дії для встановлення усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим відсутня потреба вживати заходи реагування, визначені статтею 39 КПК України. серед яких відсторонення слідчого (-их), тощо.
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2025 року у справі № 677/1555/24, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 травня 2025 року, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої надмірною тривалістю досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
17 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Державного бюро розслідувань з клопотанням, в якому просив: вивчити або організовувати вивчення ефективності досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 62021240010000084; вжити заходів, спрямованих на забезпечення ефективного досудового розслідування кримінального провадження № 62021240010000084 у розумні строки; вчинити дії направлені на притягнення до відповідальності службових осіб територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, за незаконні дії та бездіяльність під час здійснення досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження № 62021240010000084, які нанесли істотної шкоди авторитету державного правоохоронного органу, його охоронюваним законом правам, свободам та інтересам, нанесли йому моральну шкоду та шкоду Державному бюджету України. 
Листом Державного бюро розслідувань від 02 жовтня 2025 року повідомлено ОСОБА_1 на його звернення від 17 вересня 2025 року, що за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 62021240010000084 від 28 травня 2021 року слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України.
Постановою слідчого першого слідчого відділу з дислокацією в м. Хмельницькому) ТУ ДБР від 03 березня 2025 року кримінальне провадження № 62021240010000084 було закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року у справі № 686/3944/22 задоволено скаргу ОСОБА_1 . Постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Хмельницькому) ТУ ДБР від 03 березня 2025 року про закриття кримінального провадження № 62021240010000084 від 28 травня 2021 року скасовано.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмову в позові суд мотивував безпідставністю, недоведеністю позовних вимог. 
Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з положеннями частини 1, 3, 5 та пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Так, частиною 1 статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Звертаючись до суду з позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги неефективністю та надмірною тривалістю здійснення кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за його заявою, внаслідок чого винна особа не притягнута до кримінальної відповідальності, що мала місце після його звернення до суду з аналогічним позовом у справі № 677/1555/24.
У деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
Саме на позивача у деліктних правовідносинах покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.
Відмову в позові суд мотивував недоведеністю ОСОБА_1 неефективності та надмірної тривалості здійснення кримінального провадження, незаконності рішень, дій чи бездіяльністю посадових або службових осіб ТУ ДБР після його звернення з позовом про відшкодування моральної шкоди у справі № 677/1555/24.
Колегія суддів з таким висновком суду погоджується. 
Положення КПК України покладають на державу в особі органу досудового розслідування обов`язок вжиття усіх необхідних заходів для захисту особи від кримінального правопорушення, що також по суті є позитивним зобов`язанням держави, яке має дві складові, а саме: запровадження відповідної нормативно-правової бази і вжиття ефективних практичних заходів.
Проте покладення на державу позитивного зобов`язання вживати необхідних заходів для захисту особи від кримінального правопорушення має свої межі і воно не може тлумачитись як таке, що має абсолютний характер. Нездатність будь-якого конкретного розслідування дійти певних результатів саме по собі не означає, що воно було неефективним. 
Установлено, що рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2025 року у справі № 677/1555/24, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 травня 2025 року, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану неефективністю та надмірною тривалістю здійснення кримінального провадження, у розмірі 10000 грн. Рішення набрало законної сили 01 травня 2025 року.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 62021240010000084 слідчими ТУ ДБР за результатами проведення досудового розслідування не було здобуто достатніх за обсягом доказів, які б підтверджували вину будь-кого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366, частиною 1 статті 367 КК України.
03.03.2025 на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження.
Позивач не надав доказів того, що після його звернення з позовом у справі № 677/1555/24 17.09.2024 мали місце нові незаконні дії/бездіяльність посадових або службових осіб ТУ ДБР, які спричинили нове, додаткове, самостійне джерело страждань. 
Відсутні рішення суду чи прокуратури, якими б було установлено порушення органом досудового розслідування розумних строків досудового розслідування у межах кримінального провадження № 62021240010000084 після 17 вересня 2024 року, незаконну бездіяльність посадових або службових осіб ТУ ДБР. 
У матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між рішеннями (діями) посадових або службових осіб ТУ ДБР і наслідками у вигляді завданої, за твердженнями ОСОБА_1 , моральної шкоди, обставин заподіяння моральної шкоди, її розміру.
Не містить посилання на такі докази й апеляційна скарга.
За змістом частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Посилання в апеляційній скарзі на відповідні правові висновки Верховного Суду є безпідставними, так як у справі, яка переглядається, інші фактичні обставини, інше доведення позовних вимог й обов`язковості складових цивільно-правової відповідальності.
Апеляційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення у справі.
З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.
Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 березня 2026 року.

Суддя-доповідач        О. І. Талалай

Судді  А. П. Корніюк

І. В. П`єнта