Справа № 947/14537/25
Провадження № 2/522/1454/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

24 березня 2026 року Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ковтун Ю.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси з Київського районного суду м.Одеси надійшла цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором № 00980-01/2023 від 02.01.2023 у розмірі 57945,00 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 02.01.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 00980-01/2023, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора W2153. ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 15000,00 грн шляхом їх перерахування на картку позичальника НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. В рахунок погашення заборгованості відповідач здійснював часткові оплати за кредитним договором. 28.07.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС») було укладено Договір факторингу № 28072023, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстр боржників) до Договір факторингу № 28072023 від 28.07.2023 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги складає 57945,00 грн. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача за договір про надання фінансового кредиту № 00980-01/2023 від 02.01.2023 становить 57945,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту – 15000,00 грн, заборгованість по відсотках – 42945,00 грн. 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС». Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
18.08.2025 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначив, що ним визнаються і не заперечуються як факт отримання ним споживчого кредиту 02.01.2023 від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» у розмірі 15000 грн на умовах, зазначених у позовної заяві позивачем, так і факт часткової оплати кредитної заборгованості. Разом з тим заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Зазначив, що жодного повідомлення про відступлення права вимоги від первісного кредитора (ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») чи нового кредитора (ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», яке нині, після перейменування - TOB «СВЕА ФІНАНС»), він не отримував у встановлений законом чи договором строк і у встановленій законом формі. Про зміну кредитора у зобов`язанні шляхом факторингу (відступлення права вимоги) він дізнався лише з позовної заяви позивача, до якої не додано доказів його належного повідомлення про факт зміни кредитора у зобов`язанні та про передачу його як споживача персональних даних фактору (ТОВ «СВЕА ФІНАНС»). Згідно із частиною першою статті 1082 ЦК, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У зв`язку з наведеним, у позивача не виникло права вимагати від нього виконання зобов`язання до належного повідомлення, і всі пред`явлені ним вимоги є передчасними та безпідставними. З листопада 2023 року Закон України «Про споживче кредитування» запровадив показник «денна процентна ставка» і встановив її граничний рівень: максимальна денна ставка не може перевищувати 1% на день від суми кредиту (ч. 5 ст. 8). Отже, умова договору про нарахування відсотків 2,5 % щодня перевищує встановлений законом максимум більш ніж удвічі. Така умова суперечить чинному законодавству і згідно зі ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. Умова про 2,5 % в день може вводити в оману споживача щодо реальної вартості кредиту, якщо не розкрита еквівалентна річна ставка - 912,50 % чи інші витрати. Це порушує вимоги щодо повної та достовірної інформації (статті 7-9 ЗУ «Про споживче кредитування»). Щодо нарахування процентів за період прострочення зобов`язання за споживчим кредитом (з 27.01.2023 по 28.07.2023 включно) зазначив наступне. Кредит було надано строком на 25 днів, із базовою процентною ставкою 2,5% на день. Тобто він мав користуватися кредитом у період з 02.01.2023 по 26.01.2023 включно, коли зобов`язаний був його повернути разом із процентами за користування. Відповідно, кредитор мав право нараховувати проценти лише за період користування кредитом, а саме з 02.01.2023 по 26.01.2023 включно. Після цієї дати позивач вже не мав права нараховувати проценти саме за користування кредитом, оскільки договірний строк користування сплив. Нарахування процентів після дати, коли він мав виконати зобов`язання, але не виконав його, по суті є штрафною санкцією за прострочення, що регулюється іншими нормами права та має бути спеціально передбачене договором і обґрунтоване відповідно до статей 549, 550, 625 ЦК України. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення процентів за період після 26.01.2023 є безпідставними та не підлягають задоволенню. Також зазначив, що вимоги позивача в частині стягнення з нього процентів, нарахованих за час прострочення, у розмірі, що перевищує 7500 грн, є незаконними, такими, що суперечать імперативним нормам спеціального закону та підлягають відхиленню судом. Крім того, період прострочення - з 27.01.2023 по 28.07.2023, на який припадає основна частина нарахованої позивачем плати за прострочення, повністю покривається дією карантинних обмежень, установлених на всій території України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 (зі змінами). Отже, нарахування будь-яких неустойок, штрафів, пені та процентів у зв`язку з простроченням у цей період є протиправним (а.с. 52 – 63).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 24 березня 2026 року.
Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 02.01.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 00980-01/2023, відповідно до п. 1.1. якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 15000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 26.01.2023. Дата надання кредиту 02.01.2023 (п. 1.2 Договору).
Відповідно до п. 1.3. Договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,00% (процентів) на добу.
Відповідно до п. 2.1 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно із Графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору.
Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений договором (п. 2.2 договору кредиту).
Відповідно до п. 2.3 договору кредиту, у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. У разі якщо клієнт не сплатив у строк кредит взятий відповідно до умов п. 14. Цього договору (процентна ставка 3,2% на добу), проценти передбачені в п. 1.4 продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами.
Згідно з п. 2.4 договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Відповідно до п. 4.3 кредитного договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в п. 2.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.
У розділі 7 Договору «Реквізити та підписи Сторін» зазначено рахунок Позичальника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W2153 (а.с. 7 – 9).
Також, 02.01.2023, ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором W2153 було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зокрема зазначено: сума/ліміт кредиту - 15000,00 грн; строк кредитування – 25; процентна ставка, відсотків річних: 2,00% на день – середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний (730,00% річних), 2,50% на день - середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий (912,50% річних), 2,50% на день – базова процентна ставка за позикою (912,50% річних); тип процентної ставки – фіксована. Позикодавець надає Позичальнику можливість сплати процентів за користування позикою на акційних умовах виключно за умови належного виконання Позичальником зобов`язань за укладеним Договором. У випадку недотримання Позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умовах, за Договором застосовується базова процентна ставка на позику. Загальні витрати за кредитом – 7500,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 22500,00 грн. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних – 47549,08% (а.с.7).
Згідно з довідкою сервісу онлайн платежів «iPay.ua» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 02.01.2023 10:15:38 на суму 15000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі «iPay.ua» - 190872645, призначення платежу: зачислення 15000 грн на карту НОМЕР_1 (а.с. 15зв).
28.07.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» (Клієнт) та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС») (Фактор) було укладено Договір факторингу № 28072023.
Відповідно до п. 2.1. Договору Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором.
Сторони домовились, що фінансування (ціна договору) складає 1485381,11 гривень (а.с. 16 – 17).
Відповідно до Додатку 1 (Реєстр боржників) до Договору факторингу № 28072023 від 28.07.2023 позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00980-01/2023від 02.01.2023 у загальному розмірі 57945,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту – 15000,00 грн, заборгованість по відсотках – 42945,00 грн. (а.с. 19).
Як слідує з платіжної інструкції № 9221 від 01.08.2023 ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» сплатило ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» оплату фінансування згідно Договору факторингу № 28072023 від 28.07.2023 у розмірі 1485381,11 гривень (а.с. 18).
Відповідно до розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 00980-01/2023 від 02.01.2023 становить 57945,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 15000,00 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом – 42945,00 грн (а.с. 13 – 15).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було укладено: договір про надання фінансового кредиту № 00980-01/2023 від 02.01.2023, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок.
Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону позичальника. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені.
Виходячи з наведеного, судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази як укладення кредитного договору, так і отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 15000,00 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання кредитного зобов`язання.
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як слідує з розрахунку заборгованості відсотки за користування кредитними коштами нараховані відповідачу за період з 02.01.2023 по 27.04.2023, що узгоджується з п. 4.3 Договору, після 27.04.2023 проценти не нараховувалися.
Отже, доводи відповідача про те, що нарахування відсотків здійснювалося поза межами кредитування (по 28.07.2023) є безпідставними, оскільки з розрахунків заборгованості вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося з урахуванням п. 1.2, п. 2.3, п. 4.3. договору кредиту в межах строку кредитування.
Щодо доводів відповідача про те, що умова договору про нарахування відсотків 2,5 % щодня не відповідає чинному законодавству та порушує частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (статтю 8 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023).
Згідно з п.17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 1 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023).
Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Відповідно до картки документа Закону № 3498-ІХ визначено, що дата публікації 23 грудня 2023 року, дата набрання законної сили - 24 грудня 2023 року.
Тобто, з 24 грудня 2023 та протягом перших 120 днів (до 22.04.2024) розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2,5 %.
Відповідно до листа Національного банку України від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону № 3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Згідно з роз`ясненнями у листі (п.2 щодо максимального розміру денної процентної ставки) Національним банком України було зазначено наступне: «Відповідно до пункту 17 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно).
На підставі частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.
Кредитний договір укладено 02.01.2023, а тому відповідачу правомірно нараховано проценти за період з 02.01.2023 по 27.04.2023 за ставкою 2,50% денних.
Також безпідставними є посилання відповідача на те, що є протиправним нарахування будь-яких неустойок, штрафів, пені та процентів у зв`язку з простроченням зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з запровадженням карантину у зв`язку з COVID-19, який діяв в Україні з 12.03.2020 по 30.06.2023 враховуючи наступне.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. 
Однак у цій справі позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про надання фінансового кредиту № 00980-01/2023 від 02.01.2023. Позовні вимоги обмежуються виключно стягненням тіла та відсотків за надання кредиту, які нараховані у межах строку дії договору.
Доводи відповідача про те, що вимоги позивача є передчасними та безпідставними, оскільки він не отримував повідомлення про відступлення права вимоги від первісного кредитора TOB «СВЕА ФІНАНС» на користь позивача, суд відхиляє, враховуючи наступне.
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Частиною другою статті 516 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведеного положення закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання вважається належним. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
При переуступленні прав вимоги за договором факторингу (як і за договором цесії) до нового кредитора переходить право вимоги саме в тому обсязі та способі виконання, яке мав і попередній кредитор. За таких умов дані обставини для боржника залишаються незмінними, незважаючи на заміну кредитора. Права та обов`язки боржника не змінюються, а отже, договір факторингу не породжує порушення та не зачіпає інтереси такого боржника.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 200/12578/18 від 16 лютого 2022 року.
На підставі установлених у справі обставин, суд доходить висновку про доведеність позивачем належними доказами отримання права вимоги за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 , а факт не повідомлення останнього про відступлення права вимоги не свідчить про відсутність права у товариства на стягнення кредитної заборгованості за відступленим договором. 
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у зв`язку з порушенням відповідачем умов укладеного кредитного договору з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 00980-01/2023 від 02.01.2023 у загальному розмірі 57945,00 гривень.
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаними кредитними договорами відповідачем суду не надано.
Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 205, 207, 512, 514, 526, 610, 626, 638, 1046, 1047, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» ст.ст. 10-13, 81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6) заборгованість за договір про надання фінансового кредиту № 00980-01/2023 від 02.01.2023 в загальному розмірі 57945,00 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6) судовий збір в розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) гривень.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Юлія КОВТУН