Справа № 742/211/26 	Головуючий у 1 інстанції Циганко М. О. 	
Провадження № 33/4823/336/26 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 січня 2026 року,
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 27 грудня 2025 року, близько 12 години, ОСОБА_1 перебував на території військової частини в умовах особливого періоду з явними ознаками стану алкогольного сп?яніння: збуджений стан, запах з ротової порожнини, хитка хода. Від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати як незаконну та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення. В обгрунутвання скарги посилається на те, що у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення допущена невідповідність викладених обставин та документів, які додані до протоколу. Вказує, що посадовими особами військової частини повністю порушено Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців ЗСУ для огляду на стан сп`яніння, а саме - відсутнє направлення до закладу охорони здоров?я. Зазначає, що місцевим судом незаконно стягнуто судовий збір, оскільки він є військовослужбовцем та ніби-то вчинив правопорушення під час виконання службових обов`язків.
Також просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки про постанову суду він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень та станом на день подачі апеляційної скарги ним її не отримано. Тому строк оскарження постанови місцевого суду пропущений з поважних причин.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Відповідно до вимог ч.6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Згідно зі ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення є неприпустимим, а зміст самої постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Частиною 2 ст.283 КУпАП визначено, що постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених при розгляді справи.

Виходячи з цього, при ухваленні рішення, суд зобов`язаний викласти у постанові, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, які цим судом визнані доведеними або які не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Адімінстративна відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачена, зокрема, за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в умовах особливого періоду.

Як слідує з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 складено протокол А4975 № 30 про військове адміністративне правопорушення від 28.12.2025, з якого слідує, що 27 грудня 2025 року, близько 12 години, під час перевірки особового складу в/ч НОМЕР_1 командиром роти охорони військової частини капітаном ОСОБА_3 було виявлено, що солдат ОСОБА_1 знаходиться з ознаками алкогольного сп`яніння: збудженому стані, запах з ротової порожнини та мав хитку ходу. Після чого, солдат ОСОБА_1 був направлений на обстеження до ППС ЧЗВ ВСП міста Ніжина у супроводі капітана ОСОБА_4 та головного сержанта ОСОБА_5 , де було підтверджено факт вживання алкогольних напоїв, акт огляду ППС ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27 грудня 2025 року № 192.
Отже солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , 1979 року народження, перебував на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані (а.с.2).

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, до протоколу про військове адміністративне правопорушення додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 27.12.2025 № 192, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також пояснення свідків, які підтвердили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3-5).

Однак, як убачається зі змісту постанови Прилуцького міськрайонного суду від 08.01.2026, місцевий суд встановив, що 27 грудня 2025 року, близько 12:00 год, ОСОБА_1 перебував на території військової частини в умовах особливого періоду з явними ознаками стану алкогольного сп?яніння: збуджений стан, запах з ротової порожнини, хитка хода. Від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується перебування на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння, а не відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду.

Належить також врахувати, що за змістом ст.ст.279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вийти за межі протоколу про адміністративне правопорушення та давати оцінку наявності чи відсутності в її діях інших порушень, які не ставились у вину, суд позбавлений можливості, оскільки це суперечитиме як вимогам національного законодавства, так і стандартам, встановленим ЄСПЛ, що є неприпустимим.

Зважаючи на викладене, постановлене щодо ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не можна визнати таким, що відповідає вище зазначеним вимогам ч.2 ст.283 КУпАП.

Виправити ці недоліки суд апеляційної інстанції шляхом постановлення свого рішення не в праві, оскільки у такому разі погіршується становище особи, притягнутої до відповідальності, тому як апеляційна скарга подана в інтересах цієї ж особи, що є не припустимим.

Чинний КУпАП також не передбачає виду рішення апеляційного суду про повернення справи про адміністративне правопорушення до суду першої інстанції на новий розгляд.
У відповідності до ст.7 КУпАП, ст.62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, вона підлягає безумовному скасуванню, а провадження у справі - закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 січня 2026 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП - скасувати, а провадження у справі - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.  

Суддя	В. М. Заболотний