П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/23067/25	

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,
повний текст судового рішення
складено 20.11.2025, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Голуб В.А.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі № 420/23067/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
До Одеського окружного адміністративного суду 14.07.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому позивачка просила суд:
визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 19/зм від 30.08.2024, викладене у пункті 15 Протоколу Комісії;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 кошти, призначені для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , в сумі 15 000 000, 00 грн, але не отримані ним у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі свідоцтва про спадщину за законом НТО 010980 від 13.11.2024, по спадкові справі № 251/2024, перерахувати доньці – ОСОБА_1 в сумі 15 000 000, 00 грн згідно з порядком, встановленим пунктом 1.10. «Порядку та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 постановлено позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху, встановивши 10-денний строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду позовної заяви з вимогами, викладеними у відповідності до ч. 1 ст. 5 КАС України, шляхом визначення в ній, які саме протиправні, на її переконання, рішення, дії та бездіяльність, кожного з відповідачів призвели до порушення її прав та оскаржуються нею до суду.
04.08.2025 до суду від представника позивачки надійшла заява про усунення недоліків, шляхом приєднання в якості додатку позовної заяви в новій редакції, в якій у якості відповідача вказано Міністерство оборони України, а третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги ОСОБА_1 викладені наступним чином:
- визнати протиправним та скасувати пункт 15 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого Протоколом № 19/зм від 30.08.2024.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції зауважив, що фактичними обставинами стверджується, що ОСОБА_2 реалізував своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим йому таку допомогу було призначено. Однак про факт смерті ОСОБА_2 відповідач повідомлений не був, що не оспорюється позивачем, тому рішення ухвалювалося на підставі тих матеріалів, які містилися у справі. Суд першої інстанції вказав, що оскільки на момент смерті ОСОБА_2 у останнього не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги за рішенням комісії Міністерства оборони України (якого на той час навіть не існувало) і відповідні суми йому не належали за життя, тому і право на їх отримання не може бути набутим. При цьому, правовідносини, які стались між ОСОБА_2 та комісією Міністерства оборони України жодного правонаступництва не допускають.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що стислий виклад позиції позивачки в описовій частині оскаржуваного рішення від 20.11.2025 не відповідає позиції позивачки. Крім цього, в описовій частині рішення, судом не зазначені усі заяви та клопотання сторін у даній справі. Апелянтка також звертає увагу, що судом першої інстанції не зазначено, що 08.10.2025 від представника позивачки надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. № ЕС105432/25), у якій остання виклала свої доводи на спростування позиції відповідача щодо обізнаності комісії Міністерства оборони України про факт смерті ОСОБА_2 на момент прийняття рішення про призначення йому суми одноразової грошової допомоги. Також в описовій частині оскаржуваного рішення не зазначено про два клопотання від відповідача, в яких він просив продовжити термін для подання витребуваних доказів та відзиву, у задоволенні яких судом було відмовлено. Водночас, рішення по заяві представника позивачки від 08.10.2025 про поновлення строку на подання відповіді на відзив під час розгляду справи не прийнято. Вказані порушення норм процесуального права призвели до порушення принципу рівності та змагальності сторін у судовому процесі.
Апелянтка також зауважує, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з дати загибелі військовослужбовця, а не з дати прийняття рішення комісією Міністерства оборони України про призначення одноразової грошової допомоги, а тому хибним є твердження суду про те, що на момент смерті ОСОБА_2 у останнього не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги за рішенням комісії Міністерства оборони України (якого на той час навіть не існувало), ще й за умови, що ОСОБА_2 реалізував таке своє право шляхом особистого звернення із відповідною заявою до відповідного повноважного органу. 
Позивачка зауважує, що також хибним є твердження суду про те, що правовідносини, які стались між ОСОБА_2 та комісією Міністерства оборони України, жодного правонаступництва не допускають, оскільки державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області на законних підставах видане свідоцтво про право ОСОБА_3 на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 (серія НОМЕР_1 від 13.11.2024, зареєстроване в реєстрі за № 1047), на суму одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у розмірі 15 000 000, 00 грн, яке не скасоване у відповідний процесуальний спосіб та є таким, що підлягає виконанню. У свою чергу, судом в оскаржуваному рішенні не надана мотивована оцінка цього аргументу позивача, який має суттєве значення у даній справі.
Представником Міністерства оборони України надано відзив на апеляційну скаргу. В обґрунтування незгоди з апеляційною скаргою вказав, що чинне законодавство не визначає можливості переходу в порядку спадкування права на призначення одноразової грошової допомоги, яке не було реалізовано спадкодавцем за життя за будь-яких обставин. Крім того, зауважує, що спадкоємці мають право на отримання виплат лише у випадку, якщо така виплата була належна (призначена, нарахована) померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили за життя, однак померлим не отримана. З огляду на вказане, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Апелянткою надано до суду відповідь на відзив, в якій вона повторно наголосила на обізнаності комісії Міністерства оборони України про факт смерті ОСОБА_2 до прийняття рішення від 21.06.2024.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 є сином ОСОБА_2 .
ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 26.12.2023 № 371 смерть ОСОБА_4 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини.
07 лютого 2024 року ОСОБА_2 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою, у який просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю сина.
ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (п. 67 протоколу № 130/168 від 21.06.2024), розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, батьку загиблого ІНФОРМАЦІЯ_6 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 25.04.2024 № 321/КЦ/4192 – в сумі 15 000 000, 00 грн.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (п.15 протоколу № 19/зм від 30.08.2024), у зв`язку з уточненням кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги та виправленням описок прийняті рішення:
«п.15. Згідно з п. 67 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.06.2024 № 130/168 одноразову грошову допомогу призначено батьку загиблого солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 25.04.2024 № 321/КЦ/4192 – в сумі 15 000 000, 00 грн.
Батько загиблого ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Допомога була призначена, оскільки даних про смерть батька на час призначення допомоги не було.
Згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_8 мати загиблого померла у 2022 році, інших осіб, які мають (можуть мати) право на одноразову грошову допомогу не встановлено.
У зв`язку з цим пункт 67 протоколу засідання Комісії від 21.06.2024 № 130/168 скасувати».
В свою чергу, ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_6 є донькою ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 скерував на адресу Саратської державної нотаріальної контори в Одеській області лист від 10.10.2024 № 943/21418, у якому повідомив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ОСОБА_2 рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (п. 67 протоколу № 130/168 від 21.06.2024) призначена сума одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000, 00 грн, на яку померлий має право у зв`язку із загибеллю його сина ОСОБА_4 та яка не була отримана ним за життя.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори в Одеській області (спадкова справа № 251/2024, зареєстровано в реєстрі за № 1047), спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , є його дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з суми одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у розмірі 15 000 000, 00 грн, на яку померлий мав право у зв`язку із загибеллю його сина ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , які належали спадкодавцю на підставі довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 10.10.2024 № 943/21418.
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Частиною першою статті 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) регламентовано, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначено у статті 16-1 Закону № 2011-XII. За приписами вказаної норми закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до пункту 1, 6 статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII).
28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168 (далі – Постанова № 168), згідно з пунктом 2 якої сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується ім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами. 
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку. 
Державні органи, які зазначені у пунктах 1-1-2 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги шляхом доступу до таких реєстрів та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, встановленому законодавством.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку державного сектору, зазначеного одержувачем у заяві.
Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором. 
На момент виникнення у членів сім`ї та батьків загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги механізм призначення і виплати такої одноразової грошової допомоги визначався Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).
Надалі, наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» було затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану (далі - Порядок № 45), який визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови № 168, алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.
Зміст наведених нормативно правових актів не передбачає призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови № 168 померлій особі, яка входила за життя в коло членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого військовослужбовця.
Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 помер. Смерть загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 вважається такою, що сталася під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язана з учиненням кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Також судом встановлено, що ОСОБА_2 звертався із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) сина – ОСОБА_4 .
Однак, за життя ОСОБА_2 (батька загиблого військовослужбовця), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , рішення щодо призначення ОГД у зв`язку із загибеллю (смертю) сина ухвалено не було, грошова допомога не призначалась, не нараховувалась та не була виплачена.
Так, відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (п. 67 протоколу № 130/168 від 21.06.2024), розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, батьку загиблого ІНФОРМАЦІЯ_6 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 07.11.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 25.04.2024 № 321/КЦ/4192 – в сумі 15 000 000, 00 грн.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що на момент ухвалення рішення про призначення одноразової грошової допомоги заявник, ОСОБА_2 , помер, що унеможливлює призначення останньому грошової допомоги.
З метою уточнення кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги та виправленням описок комісією Міністерства оборони України і було прийнято рішення, яким пункт 67 протоколу засідання Комісії від 21.06.2024 № 130/168 скасовано.
Посилання позивачки на те, що під час прийняття рішення від 21.06.2024 про признання одноразової грошової допомоги відповідач був обізнаний про смерть ОСОБА_2 жодним чином не свідчить про можливість призначення одноразової грошової допомоги померлому.
Саме з метою уточнення кола осіб, відповідачем і було скасовано рішення від 21.06.2024, а тому колегія суддів не вбачає протиправності пункту 15 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого Протоколом № 19/зм від 30.08.2024.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 29 травня 2024 року повідомив Директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України про смерть заявника ОСОБА_2 . При цьому, 11 червня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 направив на адресу Директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги члена сім`ї військовослужбовця ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 під час дії воєнного стану.
Колегія суддів наголошує на тому, що сестра загиблого військовослужбовця не входить до кола осіб, на користь яких може бути призначена та виплачена одноразова грошова допомога, передбачена пунктом 2 Постанови № 168. Про призначення ОГД, як особи, що перебувала на утриманні загиблого (померлого) брата, позивачка також не заявляла. Вказане питання не є спірним в рамках даної справи.
З приводу доводів про набуття права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168, як спадкоємицею померлого батька, колегія суддів зазначає, що таке право (призначення ОГД) нерозривно пов`язано з особою спадкодавця. Чинне законодавство не визначає можливості переходу в порядку спадкування права на призначення одноразової грошової допомоги, яке не було реалізовано спадкодавцем за життя за будь-яких обставин.
Так, згідно із пунктом 4 частини першої статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця: зокрема - права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
З наведеного висновується, що спадкоємці мають право на отримання виплат лише у випадку, якщо така виплата була належна (призначена, нарахована) померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили за життя, однак померлим не отримана.
Таким чином, беручи до уваги викладене, суд зазначає, що позивачка не має права на призначення та виплату, в порядку спадкування за законом після смерті її батька – ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця молодшого сержанта за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 відповідно до пункту 2 Постанови № 168.
Посилання позивачки на те, що ОСОБА_2 реалізував своє право на призначення одноразової грошової допомоги шляхом звернення із заявою, а тому у даному випадку можливе успадкування, суд вважає помилковим, адже успадкування одноразової грошової допомоги можливо лише у разі якщо така одноразова грошова допомога була призначена її отримувачу за життя.
При цьому, за життя ОСОБА_2 не було призначено відповідну допомогу. 
Посилання позивачки на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори в Одеській області вона має право на одноразову грошову допомогу суд не приймає до уваги, адже відомості в ньому гуртуються на листі ІНФОРМАЦІЯ_2 скерував від 10.10.2024 № 943/21418 у якому зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ОСОБА_2 рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол № 130/168 від 21.06.2024 п. 67) призначена сума одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000, 00 грн, на яку померлий має право у зв`язку із загибеллю його сина ОСОБА_4 та яка не була отримана ним за життя.
При цьому, колегія суддів зазначає, що станом на момент направлення зазначеного листа (10.10.2024) протокол № 130/168 від 21.06.2024 п. 67 вже був скасований відповідачем 30.08.2024, що унеможливлює внесення суми грошової допомоги до свідоцтва про право на спадщину за законом у жовтні 2024 року.
Водночас суд не дає оцінку діям ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині направлення листа від 10.10.2024 № 943/21418, адже вказане не охоплюється предметом позову.
Посилання апелянтки на те, що в описовій частині рішення судом не зазначені усі заяви та клопотання сторін у даній справі, а також відсутність оцінки доводам, що зазначені у відзиві жодним чином не спростовують висновки колегії суддів щодо відсутності у позивачки права на спадкування одноразової грошової допомоги.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
За пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Колегія суддів зазначає, що ухвалою від 29.12.2025 суд відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору до моменту ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.
У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи немайновий характер позовних вимог, за подання цього позову до суду першої інстанції позивачка повинна була сплатити судовий збір у сумі – 1 211, 20 грн. (3 028 грн. х 0,4). Відповідно, ставка судового збору за подання апеляційної скарги у даному випадку, становила 1 816, 80 грн. (1 211, 20 грн. х 1,5). При цьому, суд звертає увагу, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, позивачка при зверненні до апеляційного суду мала сплатити судовий збір у розмірі 1 453, 44 грн. Враховуючи, що у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з апелянтки на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 453, 44 грн.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі № 420/23067/25 - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі № 420/23067/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 453, 44 грн (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні сорок чотири копійки).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		В.А. Голуб	
Судді	  	Ю.В. Осіпов   В.О. Скрипченко