Справа № 521/9818/25
Провадження №2/521/610/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року місто Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя – Плавич І.В.,
секретар судового засідання – Положенцева Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною двадцяти трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання того з подружжя, який проживає та опікується дитиною з інвалідністю у розмірі, що становить 25 % частки від доходу ОСОБА_2 .
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1999 року.
У шлюбі народилась дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2023 року по справі №521/7588/22 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, місце проживання дитини визначено разом з матір`ю та стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви 01.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
23 жовтня 2024 року ОСОБА_3 виповнилось 18 років і відповідач припинив оплату аліментів на утримання дитини.
ОСОБА_3 наразі навчається на денній формі навчання в Державному закладі «Одеський професійний ліцей сфери послуг південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського», що підтверджується довідкою №503/24 від 06.09.2024.
Крім того, дитина є особою з інвалідністю (захворювання «дитячий аутизм») та потребує постійного догляду, що підтверджується копією висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного догляду за особою з інвалідністю від 05.11.2024, копією посвідчення особи з інвалідністю від 19.11.2024 року серії НОМЕР_2 , копією довідки №0732997 серії 12ААД про встановлення групи інвалідності «перша Б».
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_3 на даний час постійно проживає разом із позивачем. Позивач самостійно здійснює догляд за непрацездатною дитиною та повністю матеріально забезпечує родину. ОСОБА_3 потребує постійних реабілітаційних процедур і лікування, а внаслідок стану здоров`я, необхідності навчання та проходження курсів лікування – не має можливості працевлаштуватися та самостійно забезпечувати себе. Потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків.
Відповідач працездатний, працює в ТОВ «Вайтер –ЮГ» з 2006 року, дохід за період з 01.12.2021 року по 31.05.2022 року склав 60030,00 грн., у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Зазначене підтверджується рішенням суду про стягнення аліментів.
Наразі відповідач працевлаштований., про що позивачу достеменно відомо.
Представник відповідача – адвокат Семенова Н.С. надала відзив на позовну заяву, в якому визначила, що відповідач визнає позовну вимогу про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 4000,00 грн., з дня подання позову і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. У задоволені позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання того з подружжя, який проживає та опікується дитиною з інвалідністю у розмірі 25 % від доходу ОСОБА_2 – відмовити.
При цьому зазначає, що відповідач не ухиляється від батьківських обов`язків. Окрім офіційної сплати аліментів, додатково допомагає матеріально, особисто купує речі, продукти харчування. тощо. Спілкується, бачиться, а інколи й проживає разом зі своїм сином. Син відповідача проживає разом з ним в період коли позивач перебуває за кордоном у відпустках. Відповідач належно виконує свої обов`язки. 
Відповідач проживає разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є пенсіонеркою та інвалідом 2 групи, потребує сторонньої допомоги у побуті та відповідного лікування, що відображається на матеріальному становищі відповідача. 
На час подання позову та розгляду справи судом ОСОБА_3 досяг повноліття, у зв`язку з чим втратив правовий статус дитини в розуміння статей 6 та 88 К України.

Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволені позову.
Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1999 року.
У шлюбі народилась дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2023 року по справі №521/7588/22 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, місце проживання дитини визначено разом з матір`ю та стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви 01.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
23 жовтня 2024 року ОСОБА_3 виповнилось 18 років і відповідач припинив оплату аліментів на утримання дитини.
ОСОБА_3 наразі навчається на денній формі навчання в Державному закладі «Одеський професійний ліцей сфери послуг південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського», що підтверджується довідкою №503/24 від 06.09.2024.
Дитина є особою з інвалідністю (захворювання «дитячий аутизм») та потребує постійного догляду, що підтверджується копією висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного догляду за особою з інвалідністю від 05.11.2024, копією посвідчення особи з інвалідністю від 19.11.2024 року серії НОМЕР_2 , копією довідки №0732997 серії 12ААД про встановлення групи інвалідності «перша Б».
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_3 на даний час проживає разом із позивачем. ОСОБА_3 потребує постійних реабілітаційних процедур і лікування, а внаслідок стану здоров`я, необхідності навчання та проходження курсів лікування – не має можливості працевлаштуватися та самостійно забезпечувати себе. Потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків.
Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність та безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У частині першій статі 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач офіційно працевлаштований. Визнав позов в частині стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 4000,00 грн., тому суд приходить до висновку про задоволенні позову в цій частині.
Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина – інвалід, то суд зазначає наступне.
Положеннями статті 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.
Так відповідно до частини другої наведеної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Відповідно до статті 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
З аналізу ст. 88 СК України вбачається, що право на утримання матеріальної допомоги на дитину-інваліда виникає на підставі певних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною-інвалідом та опікування нею, нездатність дитини обходитися без постійного стороннього догляду, походження дитини від одного з подружжя та спроможність другого з подружжя надавати таку допомогу.
Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статті 88 СК України є проживання разом дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя.
Для цілей Конвенції про права дитини 1989 року дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.
Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України). Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина з інвалідністю - це дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.
Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» встановлені відповідні розміри державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства (залежно від групи) та дітям з інвалідністю до 18 років.
При цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 19 грудня 2017 року № 2249-VIII у тексті СК України слова «інвалід» та «дитина-інвалід» в усіх відмінках і числах замінено відповідно словами «особа з інвалідністю» та «дитина з інвалідністю» у відповідному відмінку і числі.
Правовідносини у даній справі стосуються стягнення аліментів, зокрема, на утримання дружини, яка здійснює опіку над повнолітнім непрацездатним сином.
ОСОБА_3 є повнолітнім, має статус особи з інвалідністю з дитинства, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання на підставі статті 88 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно норм ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, стороною позивача суду не наведено.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору при поданні позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
На підставі викладеного та керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 13.06.2025 року, і до досягнення дитиною двадцяти трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В задоволені іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП – НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП – НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

Суддя:         І.В. Плавич