ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/665/26 Справа № 206/3754/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гаркуша В. В. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Свистунової О.В., Петешенкової М.Ю.
при секретарі – Пікос А.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Захарчук Наталі Володимирівни на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпра від 22 липня 2025 року по справі за заявою адвоката Захарчук Наталі Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2025 року адвокат Захарчук Н.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 із заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , в якій просили суд скасувати тимчасове обмеження відносно фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2024 по справі №206/680/24. 
Заява мотивована тим, 27 лютого 2023 року заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та процентів за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 25 вересня 2011 року в сумі 6724849 (шість мільйонів сімсот двадцять чотири тисячі вісімсот сорок дев`ять) грн. 10 коп., що складається з 2451811,10 грн. основної заборгованості та 4273038.00 грн. процентів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 12405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) грн. 00 коп. 
14 квітня 2023 року Самарським районним судом м. Дніпра було видано виконавчий лист №206/732/22 на підставі цього заочного рішення суду. 
На підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 71862758. У його рамках, за поданням приватного виконавця Русецької О.О., судом, ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2024 року по цивільній справі №206/680/24 було застосовано тимчасове обмеження права заявника виїзду за межі України. 
Разом із тим, ОСОБА_1 участі при розгляді справи №206/732/22 не приймав, у зв`язку із чим ним було подано заяву про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2023 року по справі №206/732/22 та скасування заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2023 року по справі №206/732/22 та призначення справи до розгляду в загальному порядку. 
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпра від 27 травня 2024 року заочне рішення по справі №206/732/22 від 27 лютого 2023 року було скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. На теперішній час рішення по справі прийнято та набрало законної сили. 
Після відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем були вжиті всі можливі заходи примусового виконання: надіслано запити до МВС, ДПС, ПФУ, банківських установ, Держгеокадастру та інших органів; винесено постанови про арешт рахунків і майна; здійснено виїзд за місцем реєстрації з фіксацією відсутності рухомого/нерухомого майна; встановлено, що на Боржникові не зареєстровано жодного транспортного засобу чи об`єкта нерухомості; доходи офіційно відсутні, на обліку в службі зайнятості не перебуває. Таким чином, усі можливі законні способи примусового виконання рішення — вичерпані, що визнано і самим виконавцем у поданні до суду. 
Застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України жодним чином не вплинуло на перспективу стягнення коштів — його застосування втратило сенс і правову ефективність, при цьому застосування тимчасового обмеження у праві виїзду має бути обґрунтованим, пропорційним і не може перетворюватись на самодостатню санкцію без оцінки реального ефекту та мети. 
Також заявник зазначає, що Боржник є чоловіком ОСОБА_3 , яка періодично проходить лікування у Федеративній Республіці Німеччина, що підтверджується медичною довідкою та направленням від лікаря, виданим в Німеччині; карткою медичного страхування DAKGesundheit (Gesundheitskarte, EU-Karte); штампами в закордонному паспорті Боржника, що доводить багаторазові виїзди до Німеччини у 2022–2023 роках. Обмеження у праві виїзду фактично позбавляє боржника можливості підтримувати дружину в період лікування, порушує право на сімейне життя, а також є непропорційним заходом у межах виконавчого провадження. 

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпра від 22 липня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що на час розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, рішення суду у справі про стягнення коштів із заявника не виконано і обставини, що зумовили застосування обмеження у праві виїзду боржника за кордон не змінилися. 

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно дослідив всі обставини справи та те, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України жодним чином не впливає на перспективу стягнення коштів — його застосування втратило сенс і правову ефективність, при цьому застосування тимчасового обмеження у праві виїзду має бути обґрунтованим, пропорційним і не може перетворюватись на самодостатню санкцію без оцінки реального ефекту та мети. 

Фактичні обставини справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. 
Так, судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця Русецької О.О. перебуває виконавчий лист від 27.02.2023 року по справі № 206/732/22 по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в сумі 6 724 849,10 грн (а.с. 6). 
Постановою від 24.11.2021 року було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №496/1561/16-ц виданий 23.10.2019 року. Зазначену постанову було направлено на адресу боржника ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Вказаний лист було повернуто, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. 
На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни знаходиться виконавче провадження №71862758 з примусового виконання виконавчого листа № 206/732/22 виданого 14.04.2023 року Самарським районним судом м. Дніпра про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в сумі 6 724 849,10 грн (а.с. 6 зі звроту-7). 
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2024 року по цивільній справі №206/680/24 було застосовано тимчасове обмеження права заявника виїзду за межі України (а.с. 14-16 зі звороту). 
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, рішення суду у справі про стягнення з заявника не виконано і обставини, що зумовили застосування обмеження у праві виїзду боржника за кордон не змінилися. 

Позиція апеляційного суду.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Способами захисту цивільних прав та інтересів, за правилами частини другої статті 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору. 
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. 
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. 
З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. 
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами, у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. 
міст спірних матеріальних правовідносин сторін становлять права та обов`язки, тому відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами. Отже відсутність спірного матеріального правовідношення, тобто відсутність предмета судового розгляду, тягне за собою припинення провадження у справі. Підстави припинення матеріального правовідношення як цивільного зобов`язання визначені Цивільним кодексом України. І лише за відсутності спору сторін щодо відповідних прав та обов`язків і відсутності з боку жодної із сторін дій, які свідчать про наявність між ними неврегульованих спірних питань, може йтися про закриття провадження в справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю предмета спору. До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 30 березня 2021 року у справі № 456/48/19. 
З матеріалів справи вбачається, що 22 липня 2025 року Самарським районним судом міста Дніпра було винесено ухвалу про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Захарчук Наталі Володимирівни про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України. (а.с. 66-69).
В той же день, тобто 22 липня 2025 року приватним виконацем Русецькою О.О. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. В якому приватний виконавець постановила закінчити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №206/732/22 виданого 14 квітня 2023 року Самарським районним судом міста Дніпропетровська. Постанову про арешт коштів та майна боржника від 30 травня 2023 року — скасувати; тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлене ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська № 206/680/24 від 22 березня 2024 року — скасувати.
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20. 
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору. 
Враховуючи вищевикладене, а також те, що тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України скасовано, та на час ухвалення оскаржуваного рішення суду вже не діяли, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі .
Керуючись ст.ст. 255, 259, 367, 374, 376, 377 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Захарчук Наталі Володимирівни — задовольнити частково.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпра від 22 липня 2025 року — скасувати.
Закрити провадження у справі за заявою адвоката Захарчук Наталі Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи управі виїзду за межі України. 
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст судового рішення виготовлено 12 березня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді О.В. Свистунова

М.Ю. Петешенкова