ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

26 березня 2026 року 	м.Суми	

Справа №583/425/25 
Номер провадження 22-ц/816/101/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Сидоренко А. П. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Шевченком Романом Володимировичем,
на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2025 року у складі судді Плотникової Н.Б., постановлену у м. Охтирка Сумської області, 
у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

У січні 2025 року ПП «Жилкомсервіс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 , що є власником квартири АДРЕСА_1 , на користь ПП «Жилкомсервіс» борг за оплату житлово-комунальних послуг по управлінню багатоквартирним будинком у розмірі 5793,36 грн.
27 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ПП «Жилкомсервіс», просив суд визнати недійсним рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 від 13 січня 2024 року у формі Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку та визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 01 лютого 2024 року до Договору про надання послуг з управління багатоквартирним житловим будинком за адресою АДРЕСА_2 від 01 березня 2018 року. 
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2025 року відмовлено у прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом зустрічної позовної заяви, заяву повернуто ОСОБА_1 , роз`яснено про право звернутися до суду з указаним позовом в загальному порядку. 
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спільний розгляд первісного та зустрічного позовів є недоцільним, оскільки задоволення зустрічного позову у даному випадку може виключити повністю задоволення первісного позову.
Зі змісту заявленого зустрічного позову вбачається, що позивач за зустрічним позовом оспорює розмір нарахування плати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, на підставі яких позивач за первісним позовом простить стягнути заборгованість.
При цьому заявник посилався на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі № 916/3245/17, у постанові від 20 березня 2019 року по справі № 910/2987/18, у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року по справі №908/1688/20. 
ПП «Жилкомсервіс» письмового відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк до апеляційного суду не подав.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судом першої інстанції встановлено, що пред`явивши у січні 2025 року позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ПП «Жилкомсервіс» зазначав, що відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань щодо оплати послуг з управління багатоквартирним будинком за договором № 8 від 01 березня 2018 року, який укладено між ПП «Жилкомсервіс» та співвласниками багатоквартирного житлового будинку в особі уповноваженої зборами співвласників багатоквартирного будинку, та за додатковою угодою №2 від 01 лютого 2024 р. до Договору №8, якою внесено зміни до Договору №8 щодо розміру щомісячної оплати послуг з управління будинком. У зв`язку з чим просить стягнути на свою користь заборгованість за період з травня 2023 року по січень 2025 року в сумі 5793,36 грн. 
ОСОБА_1 звернувся до ПП «Жилкомсервіс» з зустрічним позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку та Додаткової угоди до Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком посилається на те, що підставою для стягнення з нього заборгованості позивач визначає Додаткову угоду № 2 від 01 лютого 2024 року до Договору № 8 у про надання послуг з управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_2 .
Зазначав, що дослідження спірного правочину дає підстави вважати, що особа, яка його підписала (зі сторони співвласників будинку) не мала повноважень на його підписання, крім того, не були дотримані норми законодавства при вирішенні питання про проведення загальних зборів щодо укладення додаткової угоди до Договору № 8 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_2 від 01 березня 2018 року з надавачем послуг з управління будинком ПП «Жилкомсервіс», а відтак є підстави для визнання такого договору недійсним.
Вважає, що спірний правочин порушує його ( ОСОБА_1 позивача за зустрічним позовом) права, зокрема, які визначено ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Зазначає, що підлягає належній правовій оцінці в судовому порядку протокол зборів співвласників, який є підставою з боку співвласників багатоквартирного будинку для укладення спірного правочину, оскільки загальні збори співвласників багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 в січні 2024 р. не були проведені з питань укладення та підвищення плати за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та надання повноважень уповноваженій особі на підписання договору. 
Відмовляючи у прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом зустрічного позову ОСОБА_1 суд виходив з того, що спільний розгляд первісного та зустрічного позову не є доцільним, оскільки це розширить предмет доказування, збільшить обсяг доказового матеріалу та ускладнить вирішення справи, оскільки предметом первісного позову є стягнення вартості наданих позивачу ОСОБА_1 послуг з управління багатоквартирним будинком, а предметом зустрічного позову ОСОБА_1 є визнання недійсною додаткової угоди до Договору про надання послуг з управління багатоквартирним житловим будинком, як наслідок визнання недійсним рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку у формі Протоколу. Тобто позови відрізняються предметом доказування, під час розгляду зазначених вимог необхідно встановлювати різні фактичні обставини.
Крім того, розгляд зустрічного позову потребує залучення у якості співвідповідачів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , які приймали оспорюване рішення від 13 січня 2024 року, що значно розширить коло учасників справи та не сприятиме оперативному розгляду справи.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Права та обов`язки учасників справи визначені статтею 43 ЦПК України.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
За змістом частин 1, 2 статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Аналіз указаних процесуальних норм права дає підстави для висновку, що при прийнятті процесуальних рішень і застосуванні будь-яких процесуальних норм суд має керуватись у першу чергу основним завданням цивільного судочинства, яким є ефективний захист прав та інтересів особи.
За своєї правовою природою зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду у тому самому судовому процесі з метою захисту проти первісних позовних вимог. Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Поряд з цим, прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень, тому визначивши взаємопов`язаність позовів, суд, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям.
Таким чином, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявністю одночасно двох умов: 1) обидва позови взаємопов`язані; 2) спільний їх розгляд є доцільним.
Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів та доцільність їх спільного розгляду може виявлятись у такому:
повністю чи частково співпадають підстави обох позовів (фактичні обставини), при цьому правові підстави цих позовів можуть бути різними;
для підтвердження підстав позову сторонами (позивачем за первісним позовом і відповідачем за зустрічним) надані переважно або частково одні й ті самі докази;
вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись (при цьому предмети та підстави таких позовів можуть бути не пов`язаними, доцільність розгляду в одному провадженні спрямована на процесуальну економію, уникнення процедури примусового виконання одночасно двох судових рішень);
задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову;
спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору/спорів між сторонами.
Матеріалами справи підтверджується, що предметом первинного позову є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги по утриманню багатоквартирного будинку.
Зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку у формі Протоколу зборів та про визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 01 лютого 2024 року до Договору про надання послуг з управління багатоквартирним житловим будинком, з огляду на зміст спірних правовідносин потребує залучення до розгляду справи інших учасників, має абсолютно інший предмет доказування та потребує дослідження інших доказів.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спільний розгляд первинного та зустрічного позовів є недоцільним, оскільки не сприятиме оперативному і правильному вирішенню спорів.
Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Шевченком Романом Володимировичем, залишити без задоволення. 
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

А. П. Сидоренко