ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 р. 	Справа № 440/7061/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Семененко М.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Алєксєєва Н.Ю.) від 29.12.2025 по справі № 440/7061/25
за позовом Приватного підприємства "Кремавтотранс"
до Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПП "Кремавтотранс", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 078428 від 16.04.2025 відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
В обґрунтування позовних вимог зазначив про помилковість висновків відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про порушення позивачем вимог статті 34 Закону України “Про автомобільний транспорт”, щодо не забезпечення безпеки дорожнього руху за перевищення встановлених законодавством вагових норм на 52,2%, а саме 36,53 т, в порушення пункту 22.5 Постанови КМУ № 1306 від 10.10.2001. Так, відповідно до даних товарно-транспортної накладної (далі – ТТН) № ММ/МАР від 23.01.2025, дані якої використані відповідачем для встановлення загальної маси транспортного засобу автомобільним перевізником є ТОВ “ТК “Лінко” (код ЄДРПОУ 44692039), а не ПП “Кремавтотранс”, про що вказано інспектором в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 24.01.2025. Також позивач вказав про порушення відповідачем двомісячного строку, передбаченого пунктом 25 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567) розгляду справи про порушення ПП “Кремавтотранс” законодавства про автомобільний транспорт. ПП “Кремавтотранс” вказав також про протиправне визначення відповідачем маси транспортного засобу без проведення зважування із використанням сертифікованого і повіреного станом на дату його застосування облаштованого відповідно до вимог закону стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю на підставі виключно даних ТТН № ММ/МАР від 23.01.2025.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 по справі № 440/7061/25 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 078428 від 16 квітня 2025 року. 
Стягнуто на користь Приватного підприємства "Кремавтотранс" за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) грн.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що перевіркою зафіксовано перевищення вагових параметрів транспортного засобу позивача шляхом проведення документального вагового контролю відповідно до вимог підпункту 5-1 пункту 1 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007. Під час проведення документального габаритно-вагового контролю встановлено: маса транспортного засобу з вантажем становить 36,53 т, що перевищує нормативно визначені 24 т на 52,2 %. За результатами проведення габаритно-вагового контролю інспектором складено Акт № 000429 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 24.01.2025. Вказує, що в даному випадку було проведено документальний контроль, шляхом додавання маси транспортного засобу та маси вантажу, яка вказана у наданій для перевірки товарно-транспортній накладній, зважування ТЗ не проводилось, отже довідка про здійснення габаритно-вагового контролю не складалась. Також вказує, що будь-яких документів на спростування відомостей, що саме Позивач є автомобільним перевізником, не було надано ані в момент проведення перевірки, ані під час розгляду справи.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач вказав про проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) на а/д С041206 “Іванівка-Радісне” місцевого значення Дніпропетровська області під час якої перевірений транспортний засіб марки DAF сідловий тягач номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 з напівпричепом марки WIELTON номерний знак НОМЕР_3 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 , посвідчення водія НОМЕР_5 , ТСЦ5348 від 28.04.2022 і досліджено надану водієм товарно-транспортну накладну № ММ/МАР-61 від 23.01.2025.
З дослідженої ТТН встановлено перевищення вагових параметрів транспортного засобу: зазначена в ТТН маса вантажу (22 т); маса транспортного засобу (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу без навантаження) - 7430 кг; маса напівпричепу (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу без навантаження) - 7100 кг. Загальна маса транспортного засобу із навантаженням в результаті підрахунку склала 36530 кг, що перевищує нормативно визначені 24 т на 52,2 %.
Відповідачем розглянута справа про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, прийнята постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 078428 від 16.04.2025.
Не погодившись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № 078428 від 16.04.2025, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.
Задовольняючи позовні вимоги суд дійшов висновку про безпідставне покладення відповідальності за порушення вагових параметрів на ПП “Кремавтотранс”.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.
Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджений Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до п. 4 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів.
Відповідно до п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Згідно з пунктами 25, 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Приписами абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з підпунктами б) – в) пункту 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:
б) фактичної маси: вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 т (для доріг державного значення) та 14 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль - 25 т (26 т - для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9.5 тони) (для доріг державного значення) та 21 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль - 32 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами – 38 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом – 36 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом – 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом – 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, – 42 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, - 44 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом – 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення);
в) навантаження на вісь: на одинарну вісь - 11,5 т для доріг державного значення; на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр – 11,5 для доріг державного значення; від 1 до 1,3 метра – 16 т для доріг державного значення; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах – 18 т для доріг державного значення; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни, – 19 т для доріг державного значення; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни, – 23 т для доріг державного значення, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів – 20 т для доріг державного значення.
В свою чергу, порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено Постановою КМУ від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).
Відповідно до п.п. 5-1 та 11 п. 2 Порядку № 879:
- документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу;
- точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).
Отже, нормами законодавства не встановлено обов`язку проведення габаритно-вагового контролю виключно у спосіб зважування транспортного засобу при наявності необхідних даних у товарно-транспортній документації.
Для встановлення факту перевищення загальної маси та (або) габаритних параметрів транспортного засобу, здійснюється документальний контроль на підставі поданих перевізником (експедитором, іншою уповноваженою особою) документів.
Відтак, Порядком № 879 передбачено проведення документального габаритно-вагового контролю та точного габаритно-вагового контролю. При цьому, документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, а точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.
Відповідно до п. 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку 879).
Згідно пунктів 6, 16 Порядку № 879 співробітниками відповідача наданий альтернативний спосіб визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, зокрема, шляхом проведення документального габаритно-вагового контролю або точного габаритно-вагового контролю.
В першому випадку, який застосований відповідачем у спірних правовідносинах, за допомогою документального вагового контролю визначається загальна маса транспортного засобу з вантажем та не вимагає обов`язкового проведення зважування транспортного засобу на спеціальному обладнанні, а проводиться шляхом додавання маси транспортного засобу та маси вантажу.
Відповідно до ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
- дата і місце складання;
- вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
- автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
- вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
- транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
- пункти завантаження і розвантаження.
Відповідно до абзацу 27 глави 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 за № 363 (далі - Правила № 363) товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил (пункт 11.1 глави 11 Правил № 363).
Згідно з абзацом 2 пункту 11.1 глави 11 Правил № 363 товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Отже у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 06.07.2023 у справі № 560/514/22.
Враховуючи наведене, документом, призначеним для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення під час внутрішніх перевезень є саме товарно-транспортна накладна.
Таким чином, ТТН та зазначені в них дані щодо маси вантажу є належним доказом, на підставі якого під час здійснення документального габаритно-вагового контролю визначається загальна маса транспортного засобу.
Як було правильно встановлено судом першої інстанції, в ході проведення проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) на а/д С041206 “Іванівка-Радісне” місцевого значення Дніпропетровська області був перевірений транспортний засіб марки DAF сідловий тягач номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 з напівпричепом марки WIELTON номерний знак НОМЕР_3 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 , посвідчення водія НОМЕР_5 , ТСЦ5348 від 28.04.2022 і досліджено надану водієм товарно-транспортну накладну № ММ/МАР-61 від 23.01.2025.
За результатом дослідження цієї ТТН контролюючим органом встановлено перевищення вагових параметрів транспортного засобу: зазначена в ТТН маса вантажу (22 т); маса транспортного засобу (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу без навантаження) - 7430 кг; маса напівпричепу (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу без навантаження) - 7100 кг. Загальна маса транспортного засобу із навантаженням в результаті підрахунку склала 36530 кг, що перевищує нормативно визначені 24 т на 52,2 % і ця обставина стала підставою для призначення та розгляду справи про порушення ПП “Кремавтотранс” вимог законодавства про автомобільний транспорт та, як наслідок, прийняття оскаржуваної постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 51000,00 грн.
Разом з тим, дослідивши зміст цієї ТТН судом встановлено, що автомобільним перевізником вказано ТОВ “ТК “ЛІНКО”, а не ПП “Кремавтотранс”, що свідчить про те, що у спірних правовідносинах підприємство позивача не виступало перевізником та відповідачем ця обставина не встановлювалася та не була врахована.
Надаючи оцінку доводам апелянта про те, що будь-яких документів на спростування відомостей, що саме позивач є автомобільним перевізником, не було надано ані в момент проведення перевірки, ані під час розгляду справи, а також доводів про те, що в ході розгляду справи відповідач вказував про отримання від ТОВ “ТК “Лінко” інформації, що товариство є експедитором і не є перевізником, у зв`язку із чим відповідач розглянув справу про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт стосовно ПП “Кремавтотранс”, колегія суддів зазначає таке.
З матеріалів справи судом встановлено, що між ПП “Кремавтотранс” (орендодавець) та ТОВ “ТК “Лінко” (орендар) укладений Договір оренди (найму) транспортного засобу № 22/01 від 22.01.2025, за умовами якого у порядку і на умовах, визначених даним Договором, Орендодавець передає, і зобов`язується забезпечити своїми силами їх керування та технічну експлуатацію, а Орендар приймає в тимчасове, платне користування транспортні засоби, визначені у пункті 1.2 Договору під керуванням екіпажу (водія) Орендодавця. Предмет оренди: 1) спеціалізований сідловий тягач марки DAF FT CF 85/460, номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_6 , рік випуску 2010, колір синій, серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ; 2) спеціалізований напівпричіп Wielton, номерний знак НОМЕР_3 , НОМЕР_7 , рік випуску 2010, колір сірий, серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_8 . Також умовами договору визначено, що орендовані транспортні засоби будуть використовуватись у господарській діяльності Орендаря.
Передача вказаних вище транспортних засобів від орендодавця до орендаря підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу від 22.01.2025 до договору оренди (найму) транспортного засобу № 22/01 від 22.01.2025.
Отже, станом на дату проведення рейдової перевірки (24.01.2025) ТЗ DAF FT CF 85/460, номерний знак НОМЕР_1 , XLRTE85MC0E88414 та напівпричіп Wielton, номерний знак НОМЕР_3 , GUDNW00000002128 перебували в оренді в ТОВ “ТК “Лінко” і саме це підприємство зазначено в якості автомобільного перевізника в ТТН № ММ/МАР-61 від 23.01.2025.
Що стосується доводів апелянта про те, що ТОВ «ТК «ЛІНКО» направило Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області пояснення, що є експедитором, та що Перевізником є ПП «КРЕМАВТОТРАНС» (юридична адреса: 39600, Полтавська обл, м. Кременчук, вул. Першотравнева, буд. 3, кв. 4) відповідно до транспортної заявки-договору № 1 від 22.01.2025, що додається, колегія суддів зазначає таке.
Так, до апеляційної скарги відповідачем долучено транспортну заявку-договір № 1 від 22.01.2025р., складену сторонами: ПП "КРЕМАВТОТРАНС", в якості перевізника та ТОВ "ТК "Лінко", в якості експедитора.
Разом з тим, позивачем до матеріалів справи долучено лист директора "ТК "Лінко" вих. № 22-1 від 22.01.2025, який адресований директору ПП "КРЕМАВТОТРАНС", зі змісту якого вбачається, що в зв`язку з укладенням між підприємствами Договору оренди транспортного засобу № 22/01 від 22.01.2025р. та подання вантажовідправнику даних TOB «ТК «Лінко» як перевізника, транспортну заявку-договір № 1 від 22.01.2025р. вважати недійсною. Також у листі зазначено, що господарські відносини між підприємствами регулюються виключно Договором оренди (найму) транспортного засобу № 22/01 від 22.01.2025.
Отже, наведені вище обставини спростовуються доводи апелянта про те, що TOB «ТК «Лінко» виступало в якості експедитора, а не автомобільного перевізника.
Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів зазначає, що оскільки у спірних правовідносинах ПП “Кремавтотранс” не виступало в якості автомобільного перевізника, постанова про застосування до ПП “Кремавтотранс” адміністративно-господарського штрафу № 078428 від 16.04.2025 є протиправною та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 по справі № 440/7061/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло   М.О. Семененко