Справа № 442/815/26 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С. 
Провадження № 33/811/416/26 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2026 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2026 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 665 грн 60 коп. судового збору. 
Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 23.01.2026 о 11 год. 30 хв. на вул. Грушевського, 62 у м. Дрогобичі керував автомобілем марки «Fiat Ducato» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводилася у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Alcotest Drager 0167». Результат тесту - 2,86 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову судді щодо нього скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді прийнята за неповного з`ясування обставин справи, а також неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вважає, що суддею було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту щодо виклику поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення та інші документи щодо нього.
Стверджує, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому погодився пройти огляд на місці транспортного засобу. При цьому зауважує, що поліцейській не встановили та не озвучили ознак алкогольного сп`яніння, а результат огляду йому не показали та на відео такий не зафіксовано.
Наполягає, що він не відмовлявся від проходження огляду у найближчому медичному закладі та заперечує, що він погодився з результатом алкотестера Drager.
Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення було складено поліцейськими без його участі, від підпису у протоколі та інших документах, зокрема, роздруківці з алкотестера та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, він не відмовлявся з а з такими документами його взагалі не ознайомлювали та ці документи у його присутності не складалися.
На думку апелянта, долучені до протоколу відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, не можуть вважатися належним та допустимим доказом, оскільки такі не є повними та відображають усіх обставин справи, зокрема, факту керування ним транспортним засобом, повного проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, ознайомлення з його результатами, його згоди з такими результатами. Також у протоколі відсутні відомості щодо технічного засобу, на який здійснювався відеозапис. Окрім цього у матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису, а лише міститься DVD відеозапис.
Вказує на формальність долученого до матеріалів справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Окрім цього таке направлення при ньому не складалося та йому не вручалося.
Покликається на відсутність його підпису у графі протоколу про роз`яснення йому поліцейським його прав та обов`язків, що підтверджує те, що такі права та обов`язки йому не роз`яснювалися.
Зауважує, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, а також у матеріалах справи відсутній акт огляду та тимчасового затримання ТЗ.
Також зазначає, що йому всупереч вимогам закону не було надано сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Романський С.І. у судове засідання не прибули. Від захисника адвоката Романського С.І. на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_1 .
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 573488 від 23.01.2026 (а.с. 2), ОСОБА_1 23.01.2026 о 11 год. 30 хв. на вул. Грушевського, 62 у м. Дрогобичі керував автомобілем марки «Fiat Ducato» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводилася у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Alcotest Drager 0167». Результат тесту - 2,86 ‰, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху.
Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Проба проведеного за допомогою приладу «Drager» огляду показала позитивний результат 2,86 ‰, що також стверджується роздруківкою приладу (а.с.3).
Також з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції за порушення ПДР. ОСОБА_1 працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. на що останній погодився. ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу, за результатами якого встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
Скасування судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6553673 від 23.01.2026 не спростовує факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було озвучено ознак алкогольного сп`яніння не є підставами для скасування судового рішення.
Також не є підставою для скасування постанови твердження апелянта про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не заслуговують на увагу і покликання апелянта на те, що у протоколі не вказано технічний засіб за допомогою якого здійснювався відеозапис, оскільки ст. 256 КУпАП визначено відомості, які необхідно зазначати у протоколі, і така не містить вимоги про необхідність зазначення у протоколі відомостей про технічний засіб за допомогою якого здійснювався відеозапис.
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2026 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА