ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/13969/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Андрусенко О. О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – ГУ ПФУ в Миколаївській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 15.10.2025 №032150006195 про відмову у призначенні пенсії в частині незарахування до загального страхового стажу періоду моєї роботи з 06.02.1996 по 26.12.2003; зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу період роботи періоду роботи з 06.02.1996 по 26.12.2003та призначити пенсію за віком з моменту звернення, тобто з 07.10.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 07.10.2025 звернулась до територіального відділу ПФУ за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за віком відповідно згідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). Однак рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 15.10.2025 №032150006195 їй відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу – 31 рік, при цьому до страхового стажу не зараховано періоди роботи у РФ з 06.02.1996 по 26.12.2003 за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1982, оскільки з 01.01.2023 рф припинила цчасть в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Позивач не погоджується із вказаним рішенням та зазначає, що її страховий стаж становить понад 31 рік, при цьому спірні періоди її роботи в рф, як підтверджені записами трудової книжки, протиправно не були зараховані до страхового стажу.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування вказаної позиції зазначив, що за результатами розгляду заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 встановлено, що під час призначення пенсії за віком до страхового стажу не були враховано періоди роботи на території російської федерації з 06.02.1996 по 26.12.2003, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.09.1982, оскільки з 01.01.2023 рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, в зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991. У витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців наявна інформація про державну реєстрацію на ведення підприємницької діяльності з 19.08.2022 по 12.12.2024. До страхового стажу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності протягом серпня 2022 року — грудня 2024 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків. З урахуванням наведеного рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 15.10.2025 №032150006195 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік (її страховий стаж становить 28 років 08 місяців 13 днів). 
Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася через веб портал Пенсійного Фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ в Миколаївській області та рішенням якого від 15.10.2025 №032150006195 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. При цьому у вказаному рішенні зазначено, що за наданими документами страховий стаж позивача складає 28 років 8 місяців 13 днів; за розглядом документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи, зокрема на території рф з 06.02.1996 по 26.12.2003, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.09.1982, оскільки з 01.01.2023 рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.
Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.
Згідно з частиною першою, другої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року. 
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 
Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Отже, зміст наведених правових норм свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній, їх неправильності чи неточності, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. 
Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.09.1982 позивач ОСОБА_1 у періоди з 06.02.1996 по 26.12.2003 працювала у Володимир-Волинському філіалі Волгоградського міжрегіонального центру ділового співробітництва рф (записи №№11-12).
Суд зауважує, що у розглядуваному випадку записи трудової книжки вчинені в хронологічному порядку, містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, реквізити наказів (їх номери та дати), посади на якій працювала позивач, засвідчені чітким відтиском печатки закладу та підписом посадової особи, не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.
Відповідач ГУ ПФУ в Миколаївській області оскаржуваним рішенням від 15.10.2025 №032150006195 не зарахував позивачу до страхового стажу вказаний вище період роботи у рф за записами трудової книжки, оскільки з 01.01.2023 рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Так, оцінюючи правомірність вказаних дій відповідача суд враховує, що права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга статті 10 Закону України «Про зайнятість населення»).
Ввідповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Статтею 7 Угоди між Урядом України і урядом рф про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода від 14.01.1993) встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
Крім того, відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.
Водночас, суд враховує, що згідно із статтею 13 вказаної Угоди кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Отже, оскільки позивач працювала у рф в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, у відповідача не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території рф.
Крім того, суд зазначає, що надані позивачем документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією рф припинено співробітництво з країною-агресором.
З урахуванням наведеного період роботи 06.02.1996 по 26.12.2003 підтверджений записами у трудовій книжці, повинен бути зараховані до страхового стажу позивача для призначення пенсії за віком.
Оскільки мотиви прийняття ГУ ПФУ в Миколаївській області рішення від 15.10.2025 №032150006195 в частині незарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи у рф є помилковими, не відповідають приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, що слугувало підставою для відмови у призначенні пенсії, то таке рішення слід визнати протиправним та скасувати. 
При вирішенні позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує, що відповідач, розглядаючи заяву позивача від 07.10.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, відмовив у призначенні пенсії виключно у зв`язку із невиконанням умови про страховий стаж: при необхідному 31 рік безспірний стаж позивача становить 28 років 08 місяців 13 днів. Вимога до віку (60 років) у випадку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення із заявою (07.10.2025) виконується.
Отже, оскільки за наведеними вище висновками суду позивачу підлягає зарахуванню до страхового стажу період роботи з 06.02.1996 по 26.12.2003, то з урахуванням цього стажу та безспірного страхового стажу (28 років 08 місяців 13 днів) очевидним для призначення пенсії за віком є виконання умови про наявність необхідного страхового стажу - не менше 31 року.
Таким чином, за встановлених обставин справи та на підставі проаналізованих норм чинного законодавства України позовні вимоги зобов`язального характеру також підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача призначити позивачу з 07.10.2025 пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 06.02.1996 по 26.12.2003.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн., сплачений квитанцією від 13.11.2025.
Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 15.10.2025 №032150006195 про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити з 07.10.2025 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 06.02.1996 по 26.12.2003.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Морехідна, 1, код ЄДРПОУ 13844159).

Суддя О. О. Андрусенко