справа № 954/2138/25  провадження №2/489/917/26

РІШЕННЯ
Іменем України

06 квітня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» (далі - ТОВ «ФК «Абекор») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:
У серпні 2025 року ТОВ «ФК «Абекор» через систему «Електронний суд» звернулось до Нововоронцовського районного суду Херсонської області, ухвалою якого від 21.10.2025 справу направлено за підсудністю до Інгульського районного суду міста Микоолаєва, з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1140437 від 09.11.2024 у розмірі 7286,91 грн., а також 2422,40 грн. судового збору і 45,00 грн. витрат на відправку документів відповідачу.
Позов обґрунтувало тим, що 09.11.2024 між ТОВ «ФК «Абекор» та відповідачем в електронній формі укладено кредитний договір № 1140437, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 4100,00 грн. строком на 80 днів (до 27.01.2025), який додатковою угодою від 10.12.2024 продовжено до 28.02.2025, а додатковою угодою від 14.01.2025 до 14.04.2025. 
Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав перерахувавши кредит на його банківську картку № НОМЕР_1 . 
Через невиконання умов договору відповідачем утворилася заборгованість, яка складається із простроченого тіла кредиту в розмірі 4050,00 грн. та 3236,91 грн. нарахованих процентів, яку позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку. 
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 30.12.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Цією ухвалою за клопотанням позивача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» відомості щодо емітованої платіжної картки на ім`я відповідача та виписку по рахунку за період з 09.11.2024 по 10.11.2024.
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом неодноразового розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.
Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 09.08.2019 у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 09.11.2024 між ТОВ «ФК «Абекор»  та відповідачем укладено кредитний договір №1140437 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 4100,00 грн. строк на 80 днів, до 27.01.2025 із сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 0,44 % в день.
Додатком № 1 до кредитного договору є Таблиця (Графік платежів) обчислення загальної вартості кредиту для Позичальника та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит. 
Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою одноразового персонального ідентифікатора «z08860».
До підписання кредитного договору відповідач ознайомився та підписав електронним підписом за допомогою одноразового персонального ідентифікатора «b50149» Паспорт споживчого кредиту, який містить, зокрема, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту тощо 
10.12.2024 та 14.01.2025 сторони уклали додаткові угоди до кредитного договору, який продовжили його строк спочатку до 28.02.2025, а потім до 04.04.2025.
Додаткові угоди підписані відповідачем за допомогою одноразових персональних ідентифікаторів «b50149» та «w58954».
У спішне перебування 09.11.2024 кредиту в розмірі 4100,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 позивач підтвердив довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 18.08.2025 № 14507. 
Фактичне зарахування коштів на рахунок відповідача в розмірі 4100,00 грн. підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 21.02.2026 № 20.1.0.0.0/7-260217/95762-БТ, наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів, згідно якої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) емітована картка НОМЕР_3 . 
Згідно наданої Банком виписку по рахунку відповідача за період з 09.11.2024 по 10.11.2024 фактичне зарахування на рахунок відповідача коштів в розмірі 4100,00 грн. здійснено 09.11.2024.
Таким чином, виконання позивачем зобов`язання із надання відповідачу кредиту підтверджується належними і допустимими доказами.
Згідно розрахунку заборгованості, складеного позивачем станом на 04.04.2025 заборгованість відповідача становить 7286,91 грн., з якої 4050,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 3236,91 грн. За процентами.
Із позову вбачається, що заборгованість відповідачем в добровільному порядку не погашена, що стало наслідком звернення позивача до суду з позовом про її стягнення в судовому порядку.
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 вищевказаного Закону зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За приписами статті 11 зазначеного Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 14.06.2022 у справі №757/40395/20.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідженими судом доказами підтверджується, що між сторонами було укладено кредитний договір, з додатковими угодами, в електронному вигляді, які підписані відповідачем за допомогою одноразових паролів-ідентифікатораів, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Також належними і допустимими доказами підтверджується фактичне отримання відповідачем кредитних коштів, згідно наданих ним реквізитів при укладенні кредитного договору та утворення заборгованості у розмірі вказаному позивачем та підтверджена відповідним розрахунком.
З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 7286,91 грн., яка нічим не спростована. 
У зв`язку із задоволенням позову, на підставі частин першої, другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати в сумі 45,00 грн.. понесені позивачем на відправку поштою позовної заяви з додатками відповідачу.

Керуючись статями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд 
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» заборгованість за договором № 1140437 від 09.11.2024 в загальному розмірі 7286,91 грн., а також 2422,40 грн. судового збору та 45,00 грн. витрат понесених на відправку відповідачу позовних матеріалів, всього 9754,31 грн. (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні 31 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор», код ЄДРПОУ 39287145, юридична адреса: м. Київ, вул. Костянтинівська,75, прим. 601А;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 06.04.2026.

Суддя І.В.Коваленко