КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
№ провадження 33/4809/176/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Капиш В. М. 
Категорія - 172-15   Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.04.2026 року      м. Кропивницький
Суддя Кропивницького апеляційного суду Широкоряд Р.В. переглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою особи,яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2026 року, якою,
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, підполковника, працюючого на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
визнано винуватим за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).
ВСТАНОВИВ:

Постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2026 року ОСОБА_1 , визнано винним в тому, що він будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ), всупереч вимогам Інструкції, невідкладного доручення Міністра оборони України від 29.08.2025 № 4351/уд/5 та розпорядження заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.08.2025 № 938/10162, нехтуючи вимогами керівних документів, що регламентували його діяльність, діючи в умовах особливого періоду, маючи реальну можливість для належного виконання службових обов`язків, недбало поставився до військової служби в частині організації використання бодікамер, вжиття заходів щодо своєчасної постановки їх на облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 та які повинні обов`язково використовуватись під час проведення заходів оповіщення громадян, перевірки військово-облікових документів у період проведення мобілізації та/або дії правового режиму воєнного стану та контролю за виконанням наказу відповідальною особою за зберігання, видачу та приймання портативних відеокамер (нагрудних камер), карт пам`яті, обліку, зберігання та видачі інформації, отриманої з портативних відеокамер (нагрудних камер) та ведення відповідної документації в ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим такі дії призвели до неможливості здійснення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 належного та об`єктивного контролю за виконанням працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 своїх посадових обов`язків під час оповіщення та перевірки військово-облікових документів військовозобов`язаних та створенню передумов для приховування інформації, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-15 КУпАП. 
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, його винуватість підтверджується доказами дослідженими у судовому засіданні:
- протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ОДК №10 від 17.01.2026, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;
- копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 17.07.2022 року;
- копією витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1434 від 30.08.2025 про призначення відповідальних осіб за зберігання, видачу та приймання портативних відео реєстраторів (нагрудних камер), карт пам`яті, обліку, зберігання та видачі інформації, отриманої з портативних відео реєстраторів, ведення відповідної документації, згідно якого постійний контроль за станом і збереженням майна покладено саме на начальника відділу;
- копією акту введення в експлуатацію основних засобів;
- копією доповіді про перевірку від 16.01.2026 року, згідно якої встановлено, що відеореєстратори не використовуються у зв`язку з тим, що вони не введені в експлуатацію.
Не погоджуючись з вказаною постановою місцевого суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає наступне. 
Під час здійснення оповіщення представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки до складу групи оповіщення обов`язково залучаються поліцейські. 
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.01.2026 № 168 під час проведення 16.01.2026 оповіщення представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 були залучені поліцейські, а саме капітан поліції ОСОБА_2 , який був забезпечений і мав у використанні службовий технічний прилад для здійснення фото-відео фіксації "Motorola" №860222. 
Згідно вимог чинного законодавства здійснення фото - та відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації обов`язкове або представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейськими.
16.01.2026 під час здійснення оповіщення представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 фото -, відео фіксацію здійснювали поліцейські. До відділу поліції був здійснений запит, відповідь долучена до матеріалів справи. 
Апелянт звертає увагу на те, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 було подано до ІНФОРМАЦІЯ_4 всі відповідні документи для введення в експлуатацію бодікамер, але ІНФОРМАЦІЯ_7 лише 19.01.2026 надав належним чином оформлені акти, про що свідчить запис в Журналі реєстрації вхідних документів. 
Допоки ІНФОРМАЦІЯ_7 не поставить на облік бодікамери, не присвоїть їм інвентарні номери, та не надасть Акт введення в експлуатацію основних засобів, використання даних бодікамер є незаконним. Оскільки в ІНФОРМАЦІЯ_6 за штатом не передбачено органу фінансового забезпечення, апелянт як начальник відділу, не матиме повноважень здійснювати бухгалтерський облік, присвоювати інвентарні номери та вводити основні засоби в експлутацію. До завершення зазначених процедур використання боді-камер було б незаконним, у зв`язку з чим їх фактичне застосування не здійснювалося.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив доводи викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. 
Будучи повідомленим про дату та час судового засідання прокурор до суду не з`явився. Заяв клопотань не подано. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.
Відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. 
Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_3 ставиться в провину те, що він будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ), всупереч вимогам Інструкції, невідкладного доручення Міністра оборони України від 29.08.2025 № 4351/уд/5 та розпорядження заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.08.2025 № 938/10162, нехтуючи вимогами керівних документів, що регламентували його діяльність, діючи в умовах особливого періоду, маючи реальну можливість для належного виконання службових обов`язків, недбало поставився до військової служби в частині організації використання бодікамер, вжиття заходів щодо своєчасної постановки їх на облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 та які повинні обов`язково використовуватись під час проведення заходів оповіщення громадян, перевірки військово- облікових документів у період проведення мобілізації та/або дії правового режиму воєнного стану та контролю за виконанням наказу відповідальною особою за зберігання, видачу та приймання портативних відеокамер (нагрудних камер), карт пам`яті, обліку, зберігання та видачі інформації, отриманої з портативних відеокамер (нагрудних камер) та ведення відповідної документації в ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим такі дії призвели до неможливості здійснення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 належного та об`єктивного контролю за виконанням працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 своїх посадових обов`язків під час оповіщення та перевірки військово-облікових документів військовозобов`язаних та створенню передумов для приховування інформації, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-15 КУпАП. 
Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
З об`єктивної сторони вказане правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.
Службова недбалість може проявлятись у формі: 1) невиконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або 2) неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.
Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій , передбачених як безумовних для виконання нею по службі.
Неналежне виконання службових обов`язків - це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби.
Так, недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою, службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо), не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.
З наведеного вбачається, що для встановлення факту недбалого ставлення до військової служби є необхідним встановити не тільки факт невиконання військовослужбовцем певного обов`язку, але й те, що він мав місце саме внаслідок недбалості, тобто у зв`язку із тим, що особа за наявності реальної можливості виконання своїх обов`язків проявила до них байдужість та несумлінність. 
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ) є одним із підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_6 . Як встановлено, зазначений відділ не є окремою юридичною особою, а входить до структури районного ТЦК та СП як його структурний підрозділ, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями щодо самостійного ведення бухгалтерського та матеріального обліку майна. 
Згідно матеріалів провадження, акт введення в експлуатацію боді-камер був направлений 17.12.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 для затвердження, в подальшому був наручно перенаправлений до ІНФОРМАЦІЯ_6 для присвоєння інвентарних номерів, проте, згідно копії журналу вхідної кореспонденції затверджений акт з присвоєними інвентарними номерами лише 19.01.2026 року був отриманий ІНФОРМАЦІЯ_8 , запис №254. Відповідно, до 19.01.2026 року ОСОБА_1 не мав належних законних підстав для передачі боді-камер особовому складу відділу для подальшого використання під час оповіщення населення. 
Натомість, протокол про адміністративне правопорушення серії ОДК№10 про військове адміністративне правопорушення був складений 17.01.2026 року, що свідчить про відсутність в ОСОБА_1 станом на 16.01.2026 року законних підстав стосовно введення в користування відділу боді-камер під час проведення заходів оповіщення громадян, перевірки військово- облікових документів у період проведення мобілізації та/або дії правового режиму воєнного стану. А сам короткий час з моменту отримання камер до поставки Кропивницького ТЦК на облік вказує на бюрократичний підхід до присвоєння номерів боді-камер та є причиною щодо неможливості підстав у використанні відділом поданого технічного засобу.
Враховуючи вищевикладене, надані суду докази та матеріали провадження, не свідчать поза розумним сумнівом що в діях ОСОБА_1 є умисне або необережне ставлення до військової служби.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.
Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява N 25). 
Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (N 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. 
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Проте, апеляційний суд враховує те, з матеріалів справи не вбачається, що в діях ОСОБА_1 , були порушені ті обов`язки, невиконання яких ставиться останньому у провину, оскільки технічні засоби фіксації (боді-камери) на момент події перебували у розпорядженні відділу районного ТЦК та СП, проте не були проставлені на облік, а тому начальник відділу фактично не використовував їх у роботі. 
Факт непоставлення на облік технічних засобів фіксації у відділі зумовив відсутність законної підстави їх використання начальником відділу, що не може тлумачитися як недбалість або неналежне виконання службових обов`язків, а є наслідком організаційно-правового статусу відділу та порядку ведення обліку.
Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, вказані обставини необґрунтовано були залишені поза увагою судом першої інстанції, як такі, що вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, спростовують та можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаною статтею виключають.
Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод регламентовано, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, постанова Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2026 року, стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну  скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2026 року -  задовольнити.
Постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2026 року, стосовно ОСОБА_1 – скасувати, та на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Р.В. Широкоряд