ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/1807/22 пров. № А/857/45032/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення у справі №380/1807/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок і виплату пенсії,-
суддя в 1-й інстанції – Чаплик І. Д.,
дата ухвалення судового рішення – 22 жовтня 2025 року,
місце ухвалення судового рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту судового рішення – не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 жовтня 2021 року №С/10237 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок, виплату та виплачувати йому пенсію на підставі довідки складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 жовтня 2021 року №С/10237 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року з 01 квітня 2019 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в перерахунку, виплати пенсії, ОСОБА_1 на підставі довідки складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 жовтня 2021 року №С/10237 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок, виплату та виплачувати пенсію, ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на підставі довідки складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 жовтня 2021 року №С/10237 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року з 01 квітня 2019 року.
02 жовтня 2025 року у суд звернувся позивач із заявою про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення, в якій просить суд змінити спосіб і порядок виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/1807/22 із зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром пенсії з 01 квітня 2019 року в сумі 160667,71 грн.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №380/1807/22.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом не враховано зміни у процесуальному законодавстві, які мають застосовуватися відповідно до частини третьої статті 3 КАС України, за якими провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, а саме: що з 19 грудня 2024 року законодавцем шляхом внесення змін до КАС України Законом №4094-ІХ унормовано питання невиконання суб`єктом владних повноважень судових рішень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання, зокрема, пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням, й наслідком такого невиконання є зміна способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат. З врахуванням наведеного вище просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, заяву про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення у справі №380/1807/22 задовольнити та прийняти нову постанову, якою: змінити спосіб і порядок виконання рішення у справі №380/1807/22 із зобов`язання відповідача здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату його пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21 жовтня 2021 року №С/10237 з урахуванням виплачених сум на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на його користь різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01 квітня 2019 року по день проведення перерахунку, в сумі 160667,71 грн.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін. 
Враховуючи положення ст.312 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін з таких підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у цій справі суд не присуджував позивачу конкретних грошових сум, а лише зобов`язав провести перерахунок та виплату пенсії, при цьому, зміна способу виконання рішення на стягнення визначеної суми означала б зміну його суті та вихід за межі позовних вимог, що свідчить про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви.
Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно зі ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться у ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.14, 370 КАС України.
За змістом ч.1 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Відповідно до абз.1 ч.3 ст.378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
19 грудня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX (далі Закон №4094-IX) відповідно до якого у статті 378 КАС України частину третю доповнено абзацом другим такого змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат».
З системного аналізу положень ч.1,3 ст.378 КАС України суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду- це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року в даній справі позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в перерахунку, виплати пенсії, ОСОБА_1 на підставі довідки складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 жовтня 2021 року №С/10237 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок, виплату та виплачувати пенсію, ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на підставі довідки складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 жовтня 2021 року №С/10237 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року з 01 квітня 2019 року.
На виконання вищевказаного рішення пенсійним органом з 01 квітня 2019 року здійснено перерахунок та виплату пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21 жовтня 2021 року №С/10237.
З матеріалів справи вбачається, що виплата пенсії позивачу здійснюється з урахуванням вищенаведеного судового рішення. Нарахована заборгованість за період з 01 квітня 2019 по 31 серпня 2022 року облікована в електронній пенсійній справі стягувача та буде виплачена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Наведені вище обставини свідчать, що відповідач, який є боржником у цій справі, не відмовляється виплачувати нараховані кошти за вказаним судовим рішенням, однак невиплата цих коштів обумовлена об`єктивними причинами, а саме: відсутністю достатніх асигнувань з Державного бюджету України.
Колегія суддів зазначає, що фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачені у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 «Фінансування виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду» (далі - програма 2506080). Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України - відповідальний виконавець розпорядник коштів нижчого рівня.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області є бюджетної установою і в праві здійснювати бюджетні платежі тільки за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України».
Зобов`язання відповідача вчинити певні дії зі сплати заборгованості по пенсії і стягнення з відповідача – суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів за конкретний період є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, резолютивна частина судового рішення у цій справі має зобов`язальний характер. При розгляді справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів і, як наслідок, не перевірялася правильність нарахування заборгованості по пенсії позивачу. Оскільки розрахунок належної позивачу заборгованості по пенсії судом не здійснювався, тому, зміна способу виконання вказаного судового рішення із зобов`язання здійснити виплату заборгованості на стягнення конкретної суми цієї заборгованості з визначенням певного періоду, фактично буде зміною рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено загальними приписами статті 378 КАС України.
Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.
Зміну способу і порядку виконання судового рішення необхідно розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення. Разом з тим, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки у цій справі встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум невиплаченої пенсії не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, то необхідно дійти висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, про який просить заявник, адже запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року у справі №380/1807/22.
Крім того, грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю відповідача, не знаходяться на його рахунках. Фактично, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Водночас, стягнення з суб`єкта владних повноважень (територіального органу Пенсійного фонду України) коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.
Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зміни способу та порядку виконання рішення у справі №380/1807/22, оскільки єдиною об`єктивною перешкодою для виконання рішення суду є неналежне фінансування з боку держави витрат, пов`язаних із виплатою пенсії; реалізація судового рішення у цій справі залежить виключно від бюджетного забезпечення, а не від обраного способу його виконання, зміна такого способу не здатна вплинути на фактичне виконання рішення, а тому відповідна процесуальна дія не має жодного впливу на фінансування державою витрат по виплаті пенсійної заборгованості.
Щодо доводів апелянта на чинну редакцію статті 378 КАС України, то колегія суддів звертає увагу на те, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо перерахунку пенсійних виплат протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили дійсно є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат, однак таку підставу не можна вважати безумовною, тобто такою, що зобов`язує суд безальтернативно задовольнити подану стягувачем заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення, оскільки у кожному конкретному випадку суд має надати оцінку змісту резолютивної частини судового рішення та причинам його невиконання.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення у справі №380/1807/22 прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС таку необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 370, 372, 378 КАС України, суд,-
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення у справі №380/1807/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 14 квітня 2026 року.