ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5660/25 Суддя першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Файдюка В.В.,
суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
У вересні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач, ГУ ПФ в Черкаській області), в якій просив: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування додаткової вислуги років позивачу від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення;
- зобов`язати відповідача врахувати додаткову вислугу років позивачу від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення виходячи із 22 років військової служби, яка зазначена у грошовому атестаті від 18.12.2023 №2198Ф, та здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з 01.02.2025 у розмірі 56% сум грошового забезпечення.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.01.2025 про врахування додаткової вислуги років позивачу від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2025 про врахування додаткової вислуги років позивачу від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення та прийняти рішення по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Апелянт зазначає, що позивач повинен подавати документи відповідачу не особисто, а через військову частину НОМЕР_1 . Звертаючись самостійно до ГУ ПФ в Черкаській області, позивач порушує порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Крім того, наголошує, що суд допустив втручання у дискреційні повноваження відповідача.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційні скарги, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження з 14.04.2026.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФ в Черкаській області.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФ в Черкаській області та отримує пенсію за вислугою років. Пенсія розрахована із вислуги років тривалістю 21 рік.
З 03.03.2022 позивача було призвано на дійсну військову службу та направлено до військової частини для проходження служби.
Згідно з довідкою від 12.02.2022 №534 позивач був призначений командиром спеціального призначення НОМЕР_2 загону спеціального призначення ВОС-121000 на підставі Директиви від 04.08.2022 №Д-173/ДСК НОМЕР_3 Окрема Єгерська бригада.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №5999 від 10.06.2023 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області в Бахмутському районі, н.п. Бахмут та в Донецькій області, Покровського району, н.п. Очеретине.
ОСОБА_1 з 13.11.2023 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Відповідно до Грошового атестату від 18.12.2023, вислуга років у Збройних Силах України становить: 22 роки 4 місяці 29 днів.
31.01.2025 позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив зарахувати до загального стажу з вислуги років період проходження служби у Збройних Силах України та участь у бойових діях (на пільгових умовах) та здійснити перерахунок пенсії.
Листом від 28.02.2025 №2181-1323/О-03/8-2300/25 відповідач повідомив, що за документами пенсійної справи йому призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з посиленням на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1), рекомендував звернутися до структурного підрозділу, де позивач проходив службу.
Не погоджуючись із вищевказаною відмовою відповідача, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду за їх захистом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що за приписами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), за результатами розгляду заяви про перерахунок пенсії територіальний орган Пенсійного фонду України має прийняти рішення про перерахунок або про відмову у перерахунку. Водночас, оскільки подана позивачем заява по суті розглянута не була та жодне з рішень за наслідками її розгляду не було прийнято відповідачем, то належним способом захисту прав особи є покладення на відповідача обов`язку з прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду такої заяви.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на таке.
Порядок №3-1 регламентує, зокрема, порядок подання та оформлення документів для перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На натомість Порядок №22-1, норми якого застосував суд першої інстанції, визначає порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Враховуючи, що, як було встановлено раніше, пенсію за вислугу років позивачу призначено на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме положення Порядку №3-1.
Пунктом 1 розділу І Порядку №3-1 передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) (членам їх сімей), пенсії згідно із Законом призначаються і виплачуються головними управліннями Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - орган, що призначає пенсію).
Згідно з положеннями абз. 1 п. 2 розд. І Порядку №3-1 заява про призначення пенсії за вислугу років за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, за останнім місцем служби.
У свою чергу, за змістом п. 3 розд. І Порядку №3-1 заява, зокрема, про перерахунок пенсії (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку), подається заявником до органу, що призначає пенсію. 
У спірному випадку таким органом щодо позивача є ГУ ПФ в Черкаській області, який в апеляційній скарзі помилково відносить подану ОСОБА_1 заяву від 31.01.2025 до заяв про призначення пенсії, оскільки з її змісту прямо вбачається, що така є заявою про перерахунок пенсії, а відтак за правилами п. 3 Порядку №3-1 має подаватися особою саме до органу, що призначає пенсію.
За правилами п. 6 розд. IV Порядку №3-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.
Рішення за результатами розгляду заяви засвідчується підписом керівника органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в пенсійній справі.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 5 днів з дня прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії видає або направляє особі повідомлення із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
Зміст наведених приписів дає підстави для висновку, що результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо перерахунку пенсії має оформлятися розпорядчим індивідуальним актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або про відмову у призначенні пенсії.
Водночас, як правильно підкреслив суд першої інстанції, результат розгляду порушеного позивачем у заяві від 31.01.2025 про перерахунок пенсії питання відповідач оформив листом від 28.02.2025 №2181-1323/О-03/8-2300/25, який, по-перше, не належить до рішень суб`єкта владних повноважень у розумінні Порядку №3-1, по-друге, містить необґрунтовані висновки, оскільки, як вже було наголошено вище, заява про перерахунок пенсії подається до органу призначення пенсії, а не до структурного підрозділу, де проходив службу пенсіонер.
Отже, як правильно підкреслив суд першої інстанції, у спірному випадку відповідач не розглянув заяву позивача у встановленому порядку, не з`ясував чи подано повний пакет документів доданих до неї, не прийняв рішення акту владно-розпорядчого характеру. Роз`яснення відповідача листом щодо необхідності із питання підрахунку вислуги років та підготовки документів для перерахунку пенсії звернутися позивачу до структурного підрозділу військової частини не узгоджуються зі вказаним вище нормативним регулюванням спірних правовідносин та дає беззаперечні підстави для висновку, що подана позивачем заява про перерахунок пенсії розглянута у передбачений Порядком №3-1 спосіб розглянута не була.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФ в Черкаській області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 31.01.2025 про врахування додаткової вислуги років позивачу від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення та зобов`язання відповідача повторно розглянути з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом, заяву позивача від 31.01.2025 про врахування додаткової вислуги років позивачу від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення та прийняти рішення по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.
Викладеним спростовується посилання апелянта на те, що суд втрутився у дискреційні повноваження територіального органу Пенсійного фонду України, оскільки за наслідками розгляду справи Черкаський окружний адміністративний суд поклав на ГУ ПФ в Черкаській області обов`язок з розгляду поданої ОСОБА_1 заяви, а не ухвалив рішення по суті такої.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, прийшов до правильного висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, однак обґрунтував його із неправильним застосуванням норм права, застосувавши до спірних правовідносин підзаконний акт і закон, які їх не регулюють. Наведене вище є підставою для зміни судового рішення у мотивувальній частині.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити у мотивувальній частині.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року - змінити у мотивувальній частині.
В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк 
Судді О.В. Карпушова
Є.І. Мєзєнцев

Повне судове рішення складено 14 квітня 2026 року.