ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1767/25  Номер провадження 22-ц/814/1287/26	Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Одринської Т.В.,
суддів Панченка О.О., Триголова В.М., 
за участю секретаря Сальної Н.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про стягнення заборгованості з недоотриманої пенсії,
за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2025 року,
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в частині відмови від виплати йому сум заборгованості недоотриманої пенсії його померлого батька.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на його користь нараховану за рішеннями Полтавського окружного адміністративного суду заборгованість з неотриманої пенсії його померлого батька в розмірі 227 542,99 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його батько, ОСОБА_2 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
17 серпня 2022 року Полтавським окружним адміністративним судом було винесено рішення у справі № 440/6030/22, яким позов ОСОБА_2 було задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії. Відповідача було зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019. На виконання зазначеного рішення суду було нараховано заборгованість у розмірі 209 476,99 грн.
12 квітня 2023 року Полтавським окружним адміністративним судом було винесено рішення у справі № 440/2391/23, яким позов ОСОБА_2 було задоволено. Відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити щомісячну доплату до пенсії з 01.10.2022. На виконання зазначеного рішення суду було нараховано заборгованість у розмірі 16 000,00 грн та судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 23.10.2023.
Позивач, ОСОБА_1 , є сином померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження. На момент смерті батька позивач проживав та був зареєстрований з ним за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про проживання за однією адресою від 07.05.2024 № 1609753-2024.
Після смерті батька позивач звернувся до приватного нотаріуса для оформлення спадщини.
12.04.2024 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Карбаном Є.О. відкрито спадкову справу після померлого ОСОБА_2 
14 листопада 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . Однак, листом від 25.10.2024 відповідач фактично відмовив у виплаті заборгованості, посилаючись на необхідність заміни сторони виконавчого провадження.
Позивач вважає, що має право на отримання суми заборгованості недоотриманої пенсії в порядку статті 1227 Цивільного кодексу України.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в частині відмови від виплати ОСОБА_1 сум заборгованості недоотриманої пенсії його померлого батька ОСОБА_2 .
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з недоотриманої пенсії його померлого батька ОСОБА_2 , нараховану за рішеннями Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 у справі № 40/6030/22 та від 12.04.2023 у справі № 440/2391/23, у розмірі 227 542 гривні 99 копійок.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 гривень 20 копійок.
Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному оскаржило ГУ ПФУ у Полтавській області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що заявнику роз`яснено умови звернення за отриманням недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.
Вказано, що доплату пенсії нараховану ОСОБА_2 можливо отримати у разі заміни сторони виконавчого провадження, що передбачено ст.379 Кодексу адміністративного судочинства України.
Від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, у яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.
У поясненнях позивач зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, рішення ухвалене відповідає нормам матеріального права та висновкам Верховного Суду. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач звернувся до пенсійного органу 14.11.2024, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (20.10.2023), проте отримав відмову у виплаті заборгованості.
Встановлено, що сума заборгованості була нарахована ОСОБА_2 за життя на підставі рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 у справі № 440/6030/22 та від 12.04.2023 у справі № 440/2391/23, які набрали законної сили та підлягали виконанню. Ці суми є нарахованою, але неотриманою пенсією померлого.
Позивач є сином померлого, проживав разом з ним на день його смерті, що підтверджується довідкою про проживання за однією адресою. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії. Отже, позивач має право на отримання суми пенсії, що підлягали виплаті його батькові і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю.
Крім того, позивач як спадкоємець за законом в установленому порядку прийняв спадщину після смерті батька.
Відповідно до листа відповідача від 16.11.2022, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 по справі № 440/6030/22 було нараховано заборгованість у розмірі 209 476,99 грн.
Відповідно до листа відповідача від 27.06.2023, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 по справі № 440/2391/23 було нараховано заборгованість у розмірі 16 000,00 грн та судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.
Таким чином, загальна сума заборгованості становить: 209 476,99 грн + 16 000,00 грн + 1 073,60 грн + 992,40 грн = 227 542,99 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу заборгованості недоотриманої пенсії його померлого батька є протиправними, оскільки вони суперечать вимогам частини першої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та статті 1227 Цивільного кодексу України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частиною третьою статті 61 зазначеного Закону визначено, що зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Зміст статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.
Згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Статтею 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Суд зазначає, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.
У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та спеціально визначений законом порядок.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 355/323/17, законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії). Оскільки особі за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі рішень суду, спадкоємець набуває права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії.
Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно.
У разі відсутності членів сім`ї або у разі не звернення ними за виплатою недоотриманої пенсії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (частина третя статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стаття 1227 Цивільного кодексу України).
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, спір про стягнення успадкованої суми неотриманих спадкодавцем пенсійних виплат має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач своєчасно звернувся до відповідача як член сім`ї померлого, який проживав разом з пенсіонером на день його смерті, та як спадкоємець, який прийняв спадщину, він має право на отримання всієї суми заборгованості, що була нарахована його батькові за життя на підставі рішень суду є обгрунтованим та відповідає нормам закону.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що заявнику роз`яснено умови звернення за отриманням недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.
Надання роз`яснень не замінює обов`язку органу ПФУ здійснити фактичну виплату коштів при наявності законних підстав. Оскільки позивач надав документи, що підтверджують як факт спільного проживання з померлим на момент смерті, так і статус спадкоємця, відмова ПФУ за наявності права на виплату є протиправною бездіяльністю.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на застосування норм ст.379 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - на заміну сторони виконавчого провадження є безпідставними, оскільки суперечить правовому висновку Верховного Суду, у якому зазначено, що процесуальне питання про заміну сторони у виконавчому провадженні в такій категорії спорів у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішено з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.
У постанові Верховного Суду від 15 грудня 2023 року по справі №805/2628/18-а Верховний Суд зробив висновок, що процесуальне правонаступництво завжди пов`язане з участю особи як сторони у справі у судовому процесі, в тому числі, у процесі виконання рішення суду. Заміна сторони у виконавчому провадженні новою особою пов`язана з можливістю участі такої особи саме у вже відкритому/триваючому виконавчому провадженні. До того ж, Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються. Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача.
Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів щодо скасування рішення суду та зводиться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції без зазначення будь-яких обставин, які би ставили під сумнів висновок суду або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами, та невірне застосування законодавства, що регулює спірні правовідносини.
За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 01 квітня 2026 року.

Головуючий    Т.В. Одринська 

Судді       О.О. Панченко

В.М. Триголов