ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/457/26 Справа № 208/14343/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Макарова М.О., Пищиди М.М.,
за участю секретаря судового засідання — Шаповалової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 06 травня 2025 року у складі судді Похвалітої С.М. у цивільній справі № 208/14343/24 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Дніпровська теплоелектроцентраль” про зобов`язання вчинити певні дії, –
ВСТАНОВИЛА: 

У листопаді 2024 року позивачі звернулися через суд із позовом, пред`явленим до АТ “Дніпровська теплоелектроцентраль”, на предмет визнання неправомірною відмову у перерахунку та зобов`язання АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» здійснити перерахунок по особовому рахунку № НОМЕР_1 в квартирі АДРЕСА_1 , нарахованої плати за послуги з постачання теплової енергії, з урахуванням періоду коли опалення було повністю відсутнє, а саме з 05 січня 2024 року по 10 січня 2024 року та з 18 січня 2024 року по 26 січня 2024 року; зобов`язання АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» здійснити перерахунок за послуги з теплопостачання за листопад 2023 року - березень 2024 року, по особовому рахунку №  НОМЕР_1 в квартирі  АДРЕСА_1 , з урахуванням вимог розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28 листопада 2018 року за №315; зобов`язання АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» виключити по особовому рахунку №  НОМЕР_1 в квартирі  АДРЕСА_1  неправомірно донараховану суму боргу за послуги з постачання теплової енергії 4307,40 грн.
Рішенням Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 06 травня 2025 року у задоволенні позову  ОСОБА_2 , ОСОБА_1  до АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» про зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено (а.с.79-82). 
Рішення суду мотивовано недоведеністю позивачами позовних вимог, як і недоведеністю негативних наслідків для позивачів діями відповідача щодо відмови у перерахунку оплати за послуги відповідача за вказаний період та донарахування суми боргу за надані послуги, адже без звернення відповідачем до суду з вимогами про стягнення боргу така відмова та донарахування суми боргу не порушують жодних цивільних прав позивачів. Також позивачі не ставлять питання про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення, де і належить розглядати вимоги щодо виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості по сплаті послуг, а заявлені позовні вимоги не є належним способом захисту прав та законних інтересів, оскільки не передбачає відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільних правовідносин та не забезпечує відновлення прав осіб, які заявляють про ці вимоги.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 у червні 2025 року подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове із повним задоволенням позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що судом першої інстанції порушено норми як матеріального, так і процесуального права, неповно з`ясовані обставини справи, характер спірних правовідносин, що призвело до хибного висновку у справі. 
Разом з цим зазначила, що апеляційному суду необхідно встановити факт неотримання позивачами та ненадання відповідачем послуг у зазначені у позові періоди не з вини споживачів, а також необхідно встановити фактичні обставини та норми, якими такі правовідносини регулюються, тобто, ЗУ “Про захист прав споживачів”, тоді як судом першої інстанції застосовано постанова №127 від 06 лютого 2024 року, яка набрала чинності пізніше, ніж виникли правовідносини у січні 2024 року. Крім того, скаржник стверджує, що відповідач не здійснив розподілу обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між усіма споживачами, що фактично визнав відповідача у своїх листах, однак судом першої інстанції такому факту правової оцінки надано не було та не враховано, що загальна опалювальна площа будинку змінилась за рахунок приміщень з індивідуальним опаленням, а система опалювання не змінювалась.
АТ “Дніпровська теплоелектроцентраль”, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалося та відзиву на апеляційну скаргу не подавало, але, в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає її розгляду по суті.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією №396710161 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26 вересня 2024 року (а.с.14).
AT «Дніпровська теплоелектроцентраль» на підставі Рішення Кам`янської міської ради № 2009-44/VII від 09 липня 2020 року АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» передані функції з реалізації виробленої теплової енергії для потреб опалення споживачів правобережної частини м. Кам`янського.
В матеріалах справи міститься типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 жовтня 2021 року (а.с.15-21).
Особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_2 - 8130223.
Відповідно до рахунків за послуги з постачання теплової енергії вбачається, що станом на 01 лютого 2024 року борг по особовому рахунку НОМЕР_1 складає 3592,15 грн; нараховано за січень 2024 року - 3592,15 грн; станом на 01 серпня 2024 рік борг складає 5899,55 грн, що також підтверджується витягом з особистого кабінету по особовому рахунку НОМЕР_1 (а.с.22-24).
Також в матеріалах справи міститься повідомлення від АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль», відповідно до якого судом першої інстанції встановлено, що станом на 01 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , о/р НОМЕР_1 обліковується заборгованість: з постачання теплової енергії - 5899,55 грн; з абонплати постачання теплової енергії - 24,60 грн (а.с.25).
У листі КП Кам`янської міської ради «Інформаційні системи» №50 від 27 лютого 2024 року зазначено, що диспетчерами Єдиної диспетчерської служби були зареєстровані наступні звернення за адресою: АДРЕСА_2 :
- звернення 517823 прийнято 05 січня 2024 року об 17.11 год - відсутнє центральне опалення по всім стоякам в квартирі. 10 січня 2024 року Міська аварійна служба розморозила стояки центрального опалення на горищі, виконали роботи з розповітрювання стояків центрального опалення.
- звернення 520905 прийнято 18 січня 2024 року об 21.50 год - відсутнє центральне опалення по стоякам всіх кімнат і ванної кімнати в 3-х кімнатній квартирі. 21 січня 2024 року Міська аварійна служба обстежила, перезапустила центральне опалення на будинок. Центральне опалення по будинку в роботі. Стояки в роботу не пішли (Звернення перереєстроване в 521407).
- звернення 521407 прийнято 21 січня 2024 року-26 січня 2024 року об 00.59 год Міська аварійна служба виконала зварювальні роботи. Центральне опалення на будинок подано (а.с.28).
Відповідно до акту-претензії від 27 лютого 2024 року, що складений та підписаний споживачами-власниками квартири АДРЕСА_1 , та сусідами, вбачається, що споживачі - власники квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 висловлюють претензію до АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» щодо якості та/або кількості надання послуг з постачання теплової енергії, зокрема, стосовно надання даної послуги не в повному обсязі в січні 2024 року, у період з 05 січня 2024 року по 10 січня 2024 року та з 18 січня 2024 року по 26 січня 2024 року. За результатами перевірки встановлено, що у вищезазначені періоди опалення було відсутнє (а.с.27).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 28 лютого 2024 року звернулись із заявою до АТ «Дніпровська ТЕЦ», в якій просили виконати перерахунок за ненадані послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 за період з 05 січня 2024 року по 10 січня 2024 року та з 18 січня 2024 року по 26 січня 2024 року (о/с 8130223) (а.с.26).
З відповіді АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» №М-156/24 від 15 березня 2024 року на звернення №М-156 від 28 лютого 2024 року, щодо перерахунку за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що нарахування за спожиту теплову енергію по будинку АДРЕСА_3 зроблено згідно з показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії, пропорційно опалювальній площі з урахуванням днів відключень (а.с.29).
ОСОБА_2 16 квітня 2024 року звернувся із заявою до АТ «Дніпровська ТЕЦ», в якій просив надати: інформацію з вказанням виконаних нарахувань та перерахунків за послуги з теплопостачання за період листопад 2023-березень 2024р.р. за адресою: АДРЕСА_3 ; копії актів відпуску теплової енергії за період листопад 2023-березень 2024р.р. з вказанням спожитих будинком Гкал та відповідних показників комерційного приладу обліку; інформацію щодо розподілення тепла у будинку за період листопад 2023-березень 2024 р.р. (окремо по кожному місяцю) (а.с.30).
З відповіді АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» №М-223/24 від 30 квітня 2024 року на звернення №М-223 від 16 квітня 2024 року встановлено, що облік споживання теплової енергії житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що приєднаний до зовнішніх інженерних мереж ведеться вузлом комерційного обліку, суб`єктом господарювання, якого є КП КМР «Центральні теплові мережі». На даний момент, загальна опалювальна площа будинку змінилася за рахунок приміщень з індивідуальним опаленням, а технічні параметри комерційного обліку теплової енергії і ввідних трубопроводів системи теплопостачання залишилися незмінними.
Обсяг спожитої теплової енергії житловим будинком лічильник рахує вірно. Так, у листопаді 2023 року представниками АТ «Дніпровська ТЕЦ» з вузлу комерційного обліку були зняті покази, про що складено акт відпуску теплової енергії (копія якого долучена відповідачем до матеріалів справи). У грудні 2023 року та у січні 2024 року представники АТ «Дніпровська ТЕЦ» не змогли потрапити до приладу комерційного обліку через наявність затоплення підвалу. Але 27 лютого 2024 року проведено зняття архіву за період з 01 грудня по 27 лютого 2024 року, згідно якого було проведено перерахунок з усіма споживачами будівлі (копія акту зняття архіву № б/н від 27 лютого 2024 року долучена відповідачем до матеріалів справи).
На сьогоднішній день АТ «Дніпровська ТЕЦ» проводить роботу по підготовці матеріалів, для визначення обсягів спожитої теплової енергії на опалення приміщень з індивідуальним опаленням, на загальнобудинкові системи опалення, витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами.
Щодо невиконаного перерахунку за ненадані послуги з теплопостачання у період з з 05 січня 2024 року по 10 січня 2024 року та з 18 січня 2024 року по 26 січня 2024 року зазначають, що звернень до АТ «Дніпровська ТЕЦ» саме в цей період стосовно відсутності опалення не було.
ЗгідноПостанови №127 від 06.02.2024 «Деякі питання здійснення перерахунку вартості комунальних послуг за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості «… у разі надання послуги з постачання теплової енергії невідповідної якості перерахунок здійснюється виходячи з якісних характеристик такої послуги, а саме: відповідності температури повітря у приміщеннях споживача (для приміщень, не оснащених вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами розподілювачами теплової енергії) нормативній температурі у разі укладення індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем».
АТ «Дніпровська ТЕЦ» не є обслуговувачем внутрішньобудинкової системи.
Також, представниками АТ «Дніпровська ТЕЦ» не зафіксовано і не складено жодного Акту обстеження внутрішньобудинкової системи опалення у приміщеннях споживачів частини квартир житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.31).
ОСОБА_2 05 червня 2024 року звернувся із заявою до АТ «Дніпровська ТЕЦ», в якому просив виконати перерахунок за надані послуги з теплопостачання по всьому будинку за період листопад 2023-березень 2024 р.р. згідно нормативів споживання з урахуванням фактичних днів подачі енергії у приміщення споживачів. Також, виконати перерахунок за ненадані послуги у період з з 05 січня 2024 року по 10 січня 2024 року та з 18 січня 2024 року по 26 січня 2024 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.32-33).
З відповіді АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» №26-06/24 від 26 червня 2024 року на звернення №М-6 від 05 червня 2024 року встановлено, що АТ «Дніпровська ТЕЦ» проводить роботу по підготовці матеріалів, для визначення обсягів спожитої теплової енергії на опалення приміщень з індивідуальним опаленням, на загальнобудинкові системи опалення, витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами. Щодо відсутності опалення у будинку необхідно було звернутися в абонентський відділ АТ «Дніпровська ТЕЦ» в період з 05 січня 2024 року по 10 січня 2024 року та з 18 січня 2024 року по 26 січня 2024 року з письмової заявою про факт ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги. Виконавець послуги АТ «Дніпровська ТЕЦ» не несе відповідальності за ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості, так як в точці обліку послуги (на межі балансової належності), відповідно до показань засобів вимірювальної техніки приладу комерційного обліку її якість відповідала вимогам, згідно актів відпуску теплової енергії (а.с.34).
Колегія суддів відзначає, що доводи скаржника про те, що судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини справи, що призвело до хибного встановлення правовідносин між сторонами, а також недослідження доказів у повній мірі, не можна прийняти до уваги, адже такі доводи не спростовують встановленого факту судом першої інстанції, що позивачі звернулася до суду у неналежний та неефективний спосіб захисту за висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №320/8618/15-ц, про що наголосив суд першої інстанції. 

Також скаржник не спростувала встановленого судом першої інстанції факту відсутності порушених прав позивачів з боку відповідача шляхом відмови у перерахунку та виключення по особовому рахунку неправомірно донарахованої суми боргу, що носить рекомендаційний характер, та лише при пред`явленні відповідачем позову до позивачів щодо стягнення заборгованості, у заперечення на позовні вимоги позивачі мають скористатись своїм правом на пред`явлення таких вимог, з чим погоджується і колегія суддів. 
Колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції правомірно встановлено, що твердження позивачів про те, що їм, як користувачам житлово-комунальних послуг, не надавались послуги, не можуть розглядатись без вимоги щодо розірвання договору, адже саме у справі з таким предметом спору належить розглядати відповідні вимоги, з чим погоджується і колегія суддів.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. (статті 11, 15 ЦК України).
Згідно статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Аналіз частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.
Згідно з частиною першою та другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України.
Частина перша статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
З наведеного вище колегія суддів доходить висновку, що скаржник не довела належними та допустимими доказами як суду першої інстанції, так і колегії суддів, що її цивільні права порушені з боку відповідача, як і не визначено ефективного способу у цій справі для захисту порушених, на думку позивачів, їх прав.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи скаржника не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 06 травня 2025 року— залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “31” березня 2026 року.
Повний текст постанови складено “08” квітня 2026 року.

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:           М.О. Макаров

М.М. Пищида