ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 року м. Дніпро Справа № 908/3331/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів:  Дарміна М.О., Чередка А.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Фізичної особи - підприємця Лінника Микити Віталійовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.12.2025р. (суддя Горохов І.С., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 11.12.2025р.)у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", м. Київ
до  Фізичної особи - підприємця Лінника Микити Віталійовича, м. Запоріжжя
про стягнення коштів 
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до відповідача Фізичної особи - підприємця Лінника Микити Віталійовича про стягнення заборгованості за договором № 485178-КС-004 про надання кредиту від 05.06.2024 в сумі 173 185,54 грн, що складається з: сума прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 48 000,00 грн, сума прострочених платежів по процентах в розмірі 117 985,54 грн, сума прострочених платежів за комісією в розмірі 7200,00 грн.
Позов заявлено з тих підстав, що з відповідачем було укладено договір про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". На виконання умов кредитного договору позивач перерахував на картку відповідачу кошти в сумі 48 000,00 грн. За період часу користування кредитними коштами виникла заборгованість по тілу кредиту, прострочених платежів по процентах та комісією. Просить заборгованість стягнути, справу розглянути за відсутності представника позивача. 

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.12.2025р. у справі № 908/3331/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Лінник Микити Віталійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Позика" заборгованість за договором № 485178-КС-004 про надання кредиту від 05.06.2024 з прострочених платежів по тілу кредиту 48 000,00 грн., прострочених платежів по процентах 117 985,54 грн., прострочених платежів по комісії 7200,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн.. 

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Фізична особа - підприємець Лінник Микита Віталійович, через систему "Електронний суд", звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 08.12.2025р. у справі № 908/3331/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник посилається на те, що кошти зараховуються не по реквізитах, а через платіжну систему, тому у Банку відсутня інформація щодо призначення та рахунків відправників, відповідно підтвердити чи спростувати факт того, що платежі надходили від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", АТ "Універсал Банк" не може. Платіжну картку та рахунок на який було зараховано кошти, відкрито на ім`я Лінник Микити Віталійовича без статусу фізичної-особи підприємця. Виписка по рахунку підтверджує, що він використовується та використовувався відповідачем для задоволення власних побутових потреб, а не для здійснення підприємницької діяльності.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Позивач у відзиві заперечив проти апеляційної скарги. 
Зазначає, що факт укладання Договору №485178-КС-004 про надання кредиту від 05.06.2024р. між ТОВ "Бізпозика" та ФОП Лінник Микитою Віталійовичем (РНОКПП - НОМЕР_1 ), за яким останній отримав у користування кредитні кошти розміром 48 000,00 грн., є доведеним належним чином, а у своїй апеляційній скарзі безпосередньо сам Відповідач не оспорює його. Відповідач не оспорює факт надходження на свій банківський рахунок коштів в розмірі 48 000,00 грн., однак акцентує увагу на тому, що оскільки кошти, що надійшли на його рахунок, не мають конкретизованого призначення у виписці, а також взявши до уваги те, що цей банківський рахунок є таким, що призначений для задоволення власних побутових потреб, то у Відповідача не виникає обов`язку з повернення таких коштів кредитору. Тобто, Відповідач хоче уникнути відповідальності за взяті та не повернуті кредитору кошти.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Дармін М.О., Чередко А.Є..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.12.2025р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи № 908/3331/25. 
Матеріали справи №908/3331/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026р. апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Лінника Микити Віталійовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.12.2025р. у справі № 908/3331/25 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 3 633,60 грн.. 
Від Скаржника до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.02.2026р. відкрито апеляційне провадження у справі, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

05.06.2024 між ТОВ "Бізнес Позика" та Фізичною особою - підприємцем Лінник Микита Віталійович було укладено договір № 485178-КС-004 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 48 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит (Правила, разом - договір).
Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15013542 процентів за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 7200,00 грн термін дії договору до 20.11.2024. 
Цілі (мета) Кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим. 
Пунктом 2. кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно із Графіку платежів. За графіком платежів, останній платіж датовано 20.11.2024 в сумі 8959,05 грн, проценти 1440,95 грн, загальна сума платежу по кредиту з урахуванням суми кредиту, процентів, комісії становить 124 800,00 грн. 
Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
ТОВ "Бізнес Позика" грошові кошти в розмірі 48 000,00 грн перерахувало на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням).
АТ "Універсал банк" на виконання вимог ухвали суду від 06.11.2025 про витребування доказів надано банківську виписку про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_2 видану на ім`я Лінник Микити Віталійовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ). За даними банківської виписки на вказану карту 05.06.2024 о 21:45:55 проведено зарахування коштів в сумі 48 000,00 грн. 
Відповідно до пункту 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі за текстом - "проценти за користування кредитом"), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно із Графіком платежів.
Відповідно до п. 5.1. Правил, які відповідно до пункту 10 кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену сумукредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування.
У відповідача станом на 22.10.2025 утворилась заборгованість за договором № 485178-КС-004 про надання кредиту в розмірі 173 185,54 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 48 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 117 985,54 грн (проценти нараховані по 20.11.2024); суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 7200,00 грн., що і стало причиною звернення до суду.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.6 ЦК Ураїни, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що 05.06.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (ТОВ "Бізпозика") направлено Фізичній особі - підприємцю Ліпник Микиті Віталійовичу пропозицію (оферту) укласти договір № 485178-КС-004 про надання кредиту.
05.06.2024 Фізична особа - підприємець Лінник Микита Віталійович, прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 485178-КС-004 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
ТОВ "Бізпозика" направлено Фізичній особі - підприємцю Лінник Микиті Віталійовичу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UА-2066, на номер телефону НОМЕР_3 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який було введено/відправлено позичальником.
Фізична особа - підприємець Лінник Микита Віталійович, через веб-сайт кредитодавця шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, ввійшов до особистого кабінету та з особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку.
Відповідно до п. п. 3.1.1. Правил, після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в Особистому кабінеті заявника розміщається оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію". Після отримання оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.
У випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою заявником і втрачає силу (п. п. 3.1.2, 3.1.3 Правил).
Згідно з п. п. 4.4.4. Правил, позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу.
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення Формуляра заяви (Форми) про прийняття такої пропозиції в електронній Формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним ним Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Згідно з п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;
одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Отже, із змісту вищеведених положень Закону випливає, що електронний договір може бути підписаний стороною за допомогою одноразового ідентифікатора, отримання якого є неможливим без прийняття особою пропозиції укласти електронний договір (оферти).
Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між заявником/кредитором та боржником/позичальником не був би укладений.
Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Відтак, вищевказаним підтверджується той факт, що пропозиція позивача укласти кредитний договір прийнята відповідачем, а кредитний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором - тобто одним з дозволених законом варіантів (способів) підпису та у повній відповідності до норм ст. ст. 11, 12 та 14 Закону "Про електронну комерцію" та ст. 207 ЦК України.
Таким чином, 05.06.2024 між ТОВ "Бізпозика" та Фізичною особою - підприємцем Лінник Микита Віталійович було укладено договір № 485178-КС-004 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".
За умовами Договору 485178-КС-004, позивач надав грошові кошти, у розмірі 48 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (Кредит), а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту, та Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям. Тип кредиту: Кредит. Строк кредиту: 24 тижні. Процентна ставка: в день 1,15013542, фіксована. Комісія за надання кредиту: 7200,00 грн. Загальний розмір наданого Кредиту: 48000,00 грн. Термін дії Договору до 20.11.2024р.. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 124800,00 грн.. Ціль (мета) Кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діляьності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.
Отже, з умов п.1 договору вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є господарсько - правовими, оскільки існує спір між ТОВ "Бізнес Позика" та Фізичною особою - підприємцем Лінник Микита Віталійович, саме як суб`єктом господарювання (Фізичною особою - підприємцем) і цей спір пов`язаний зі здійсненням останнім підприємницької діяльності.
Як вже зазначалося вище, позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 48 000,00 грн -перерахувало на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням).
АТ "Універсал банк" на виконання вимог ухвали Господарського суду від 06.11.2025 про витребування доказів надано банківську виписку про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_2 видану на ім`я Лінник Микити Віталійовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ). За даними банківської виписки на вказану карту 05.06.2024 о 21:45:55 проведено зарахування коштів в сумі 48 000,00 грн. 
Факт перерахування позивачем кредитних коштів у визначеному договором розмірі відповідачем не спростовано.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).
Колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17.
Стандарт доказування вірогідності доказів передбачає зокрема оцінку безпосередньо судом їх змістовної ваги та вплив на переконання суду у більшій ймовірності існування факту, ніж його відсутності.
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 ГПК України).
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Враховуючи наведене, а також обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд апеляційної інстанції вважає, що докази, надані Позивачем в підтвердження позовних вимог, є більш вірогідними, ніж доводи, наведені Відповідачем на їх спростування.
Таким чином, матеріали справи містять належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та перерахування кредитних коштів на рахунок фізичної особи-підприємця Лінник Микити Віталійовича, а також докази існування заборгованості у заявленому розмірі.
Доказів сплати суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 48 000,00 грн, сума прострочених платежів по процентах в розмірі 117 985,54 грн, сума прострочених платежів за комісією в розмірі 7200,00 грн. відповідач до суду не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог не спростувала.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Оскільки, як встановлено судами обох інстанцій, позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, тоді як останній зобов`язання з повернення отриманих кредитних коштів та процентів за користування ними виконав частково, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з Фізичної особи - підприємця Лінника Микити Віталійовича на користь ТОВ "Бізнес Позика" прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 48 000,00 грн, сума прострочених платежів по процентах в розмірі 117 985,54 грн, сума прострочених платежів за комісією в розмірі 7200,00 грн.
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав задоволення вимог апеляційної скарги Відповідача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
10. Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Лінника Микити Віталійовича - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 08.12.2025р. у справі №908/3331/25 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя А.Є. Чередко

Суддя М.О. Дармін