ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

17 лютого 2026 року	Справа №160/35531/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

12.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №1909187-2415-0462 від 16.07.2025 року на суму 22 045,71 грн., про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2024 рік;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1909186-2415-0426 від 16.07.2025 року на суму 3418,65 грн., про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2024 рік.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що В оскаржуваному податковому повідомленні рішенні № 1909187-2415-0462 від 16.07.2025 року відповідач зазначає в стопчику № 3 (дата державної реєстрації набуття права власності) що з 19.10.2001 року позивач є власником об`єкта нежитлової нерухомості, загальна площа 481,4 кв.м, (стопчик № 5), розмір частки площею об`єкта 207,00 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Натомість, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про речові права щодо належності позивачу зазначеного об`єкту нерухомості відсутня, будь яких інших відповідних документів про право власності позивача на вказаний об`єкт не існує. Таким чином, позивач не являється власником даного об`єкту нежитлового приміщення, а тому не зрозуміло на підставі яких документів контролюючий орган визначав належність об`єкту нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) застосовуючи даний об`єкт як базу оподаткування при обчисленні грошового зобов`язання позивача, як платнику податків в оскаржуваному податковому повідомленні рішенні №1909187-2415-0462 від 16.07.2025 року. Відсутність інформації про такі речові права, належні позивачу, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а так само ненадання відповідачем будь-яких інших доказів щодо права власності на об`єкти нерухомості, які існували (виникли) до 1 січня 2013 року (як це передбачено ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») є свідченням протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №1909187-2415-0462 від 16.07.2025 року.
29.12.2025 від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив про те, що при прийнятті спірних оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Дніпропетровській області діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 15.12.2025 року передана судді Пруднику С.В.
17.12.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. Витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області: засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копії усіх письмових доказів, які слугували підставою для складання податкових повідомлень-рішень №1909187-2415-0462 від 16.07.2025 року, №1909186-2415-0426 від 16.07.2025 року. Судом зобов`язано витребувані судом докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (inbox@adm.dp.court.gov.ua; inboxdoas@adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 31.12.2025 року. Судом попереджено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що за даними інформаційно - комунікаційної системи Державної податкової служби України, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області Дніпровська ДПІ як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Платник є власником об`єктів нерухомого майна, а саме:
магазину, загальною площею 481,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності – 43/100;
магазину, загальною площею 32,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності – 1.
Враховуючи вимоги пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, контролюючим органом, ОСОБА_1 в автоматичному режимі сформовані податкові повідомлення – рішення форми «Ф» за податковий період 2024 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за вищезазначені об`єкти нерухомого майна, а саме:
податкове повідомлення-рішення №1909187-2415-0462 від 16.07.2025 року на суму 22 045,71 грн., з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на об`єкт нерухомого майна розташований за адресою АДРЕСА_1 за податковий період 2024 рік;
податкове повідомлення - рішення №1909186-2415-0426 від 16.07.2025 року на суму 3 418,65 грн., з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на об`єкт нерухомого майна розташований за адресою АДРЕСА_2 за податковий період 2024 рік.
ППР за 2024 рік, відповідно до ст. 58 ПКУ, було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на податкову адресу платника податків, а саме: АДРЕСА_3 . Корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення листа повернуто до контролюючого органу з відміткою «вручено особисто» 02.12.2025.
Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 проводився в автоматизованому режимі за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України.
Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходив із такого.
Відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі – ПК України).
Згідно з статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями (далі – ПКУ) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно ст.265 ПКУ, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПКУ, фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Об`єктами оподаткування податком є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України).
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п 266.6.1 ст.266 ПК України ).
Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п.п.266.9.1 п.266.9 ст.266 ПКУ).
Згідно п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПКУ, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ).
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів житлової/нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Згідно пп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПКУ ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПКУ платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо:
- об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;
- розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;
- права на користування пільгою із сплати податку;
- розміру ставки податку;
- нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 22.12.2025 відсутня інформація щодо реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірні об`єкти оподаткування.
ОСОБА_1 з письмовою заявою щодо проведення звірки даних до контролюючого органу не зверталась.
Відповідно до копії технічного паспорту на громадський будинок магазин, розташований за адресою АДРЕСА_1 серед власників значиться ОСОБА_1 , частка власності 43/100. База оподаткування відповідно до ППР №1909187-2415-0462 від 16.07.2025 відповідає даним технічного паспорту.
При цьому інші співвласники даного магазину зареєстрували право власності на свої частки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Отже у даному випадку суд вважає, що податкові повідомлення-рішення №1909187-2415-0462 від 16.07.2025 року на суму 22 045,71 грн., про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2024 рік та №1909186-2415-0426 від 16.07.2025 року на суму 3418,65 грн., про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2024 рік є законними та обґрунтованим, складеними на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник