Справа №442/278/26 
Провадження №2/442/603/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючої-судді - Грицай М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором-анкетою про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95314726000 від 23.04.2019 у розмірі 78600,04 грн, що складається із: 55773,26 грн - заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 22826,78 грн - заборгованість за відсотками, а також судові витрати в розмірі 27422,40 грн.
Позовні вимоги мотивує тим, що 23.04.2019 між АТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 укладено договір №95314726000 (26203966191923). Відповідно до умов договору, кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 10000 грн. на строк до 10.05.2021 включно. За умовами договору, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до договору процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 55.00 % річних. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 10000 грн., що підтверджується виписками по рахунку. Згідно з умовами договору позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені договором. 
25.01.2021 укладено договір №198, відповідно до якого АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №95314726000 (26203966191923). 
26.01.2021 укладено договір №04/26/01/2021/1, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 95314726000 (26203966191923).
10.01.2023 укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №95314726000 (26203966191923). Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №95314726000 (26203966191923). 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №95314726000 (26203966191923) від 23.04.2019, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 78600,04 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 55773.26 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 22826.78 грн. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. 
У свою чергу представник відповідача подав відзив на позовну заяву, де заперечив щодо задоволення позовних вимог, зважаючи на таке. Матеріали справи не містять доказів надання позичальникові грошових коштів. Надана на виконання ухвали суду виписка по картковому рахунку не є належним та допустимим доказом, оскільки виконана іноземною (російською) мовою, зокрема, розділ “призначення платежу” на всіх аркушах виконано російською мовою. Як вбачається з договору про відкриття та комплексне розрахунково- касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95314726000, а саме п.2.1 Ліміт кредитування встановлюється у розмірі 10000 гривень. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 10.05.2021. Таким чином, заборгованість за тілом кредиту в будь-якому випадку не може перевищувати 10000 гривень. Будь-яких доказів збільшення кредитного ліміту матеріали справи не містять. У матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, у відповідності до якого орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло, відсотки, комісії, інші платежі) становить 18480,48 гривень. Проте, позивач просить стягнути 78600 грн. Пунктом 2.1 договору передбачено, що строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 10.05.2021. Таким чином, строк позовної давності для зверення до суду закінчився 10.05.2024. Відповідач не погоджується із заявленим позивачем розміром витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 гривень. Розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідач вважає завищеним і не співмірним зі складністю справи та ціною позову. Розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дана справа для позивача є типовою. Аналіз реєстру судових рішень свідчить, що усі позови є однотипними, де змінюється лише найменування відповідача та сума боргу. Будь-яких доказів понесення судових витрат, зокрема, квитанції про оплату правової допомоги позивач до матеріалів справи не долучає. Враховуючи вищезазначене, просить суд відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача подав відповідь на відзив, де вказав, що перебіг строку позовної давності за договором-анкетою про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95314726000 станом на дату подачі позовної заяви тільки розпочався, зважаючи на карантин та введення воєнного стану. Факт відступлення прав вимоги від АТ УкрСиббанк», ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста», ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» підтверджено належними та достатніми доказами. Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Вердикт Капітал», останнім здійснено нарахування відсотків в межах строку користування кредитним лімітом (до 10.05.2021) за період з 26.01.2021 по 21.04.2021 на суму 7227,60 грн. Сторона відповідача не надала суду жодного доказу, яким би підтверджувався факт відсутності у нього заборгованості. При цьому, відповідач намагається з формальних підстав оспорювати виписку АТ «УкрСиббанку», яка надає підтвердження видачі кредитних коштів відповідачу та його подальшого активного кристування кредитними коштами. Крім того, відповідач, зазначаючи, що весь документ складено російською мовою, вводить в оману суд, оскільки, весь документ (виписка) скадена українською мовою, і тільки призначення платежу зазначено росйською мовою, що не перешкоджає ідентифікувати особу, яка здійснила операцію, в тому числі, визначення самої операції. Натомість, у спірній банківській виписці російською мовою викладено лише реквізит «призначення платежу», тоді як увесь інший зміст документа, включаючи відомості про рух коштів, сторони операції, дату, суму та інші істотні реквізити, оформлено державною мовою.
Щодо витрат на правничу допомогу. Договір про надання правової допомоги від 01.07.2024 № 01-07/2024 укладений не лише в рамках надання правової допомоги щодо конкретного відповідача, а охоплює також правову допомогу стосовно інших боржників. Варто зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18. Розмір гонорару визначається лише за погодженням стороною надавачем послуг та клієнтом, а відповідач не вправі втручатися в ці правовідносини. Із урахуванням вищезазначеного, заявлена до стягнення сума витрат позивача є співмірною зі складністю даної справи, зворотного відповідачем не доведено. 
Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. 
Дослідивши матеріали справи, враховуючи відзив на позовну заяву та відповідь на такий, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 23.04.2019 між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття та комплексне обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95314726000 (26203966191923), відповідно до умов якого Банк, на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів, відкриває Клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану «Револьверна Кредитна Картка «Шоппінг НПК (55G)», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку, поточний рахунок, який обслуговується згідно цього договору-анкети та Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, опублікованих в газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017, а саме: поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України (далі - Картковий рахунок) (п. 1.1. кредитного договору).
У відповідності до п. 1.2. кредитного договору Банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит), на Картковому рахунку Клієнта (далі - ліміт кредитування), а Клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором-анкетою та правилами.
Згідно з п. 2.1. кредитного договору ліміт кредитування встановлюється у розмірі 10000 грн. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 10.05.2021. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору клієнт може отримати транші в межах доступного ліміту використання кредиту.
Також 24.04.2019 боржником підписано Паспорт споживчого кредиту.
Як вбачається з листа АТ «УКРСИББАНК» від 22.05.2025, станом на 24.01.2021 заборгованість відповідача перед АТ «УКРСИББАНК» становила 71372,44 грн.
25.01.2021 АТ «УКРСИББАНК» відступило своє право вимоги до відповідача за кредитним договором на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №95314726000 (26203966191923). 
Перехід прав вимог за загаданим договором підтверджується Актом приймання-передачі права вимоги до договору факторингу №198 від 25.01.2021, реєстром боржників до договору факторингу №198 від 25.01.2021, відповідно до якого борг ОСОБА_1 складає 71372,44 грн, у тому числі: основний борг - 55773,26 грн, відсотки - 15599,18 грн., платіжним дорученням від 25.01.2021 про оплату суми фiнансування пiд вiдступлення прав вимоги згідно договору факторингу №198 вiд 25.01.2021.
26.01.2021 укладено договір №04/26/01/2021/1, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 95314726000 (26203966191923).
Перехід прав вимог за згаданим договором підтверджується Актом взаємозаліку, Актом приймання-передачі права вимоги до договору факторингу №04/26/01/2021/1 від 26.01.2021, реєстром боржників до договору факторингу, платіжними дорученнями від 22.03.2021, 24.03.2026, 26.03.2021, реєстром боржників від 26.01.2021, відповідно до якого борг ОСОБА_1 складає 71372,44 грн, у тому числі: основний борг - 55773,26 грн, відсотки - 15599,18 грн., витягом з реєстру боржників.
Відповідно до п. 4.6 вищевказаних договорів внаслідок укладення цього Договору до Фактора переходять всі права кредитора за первинними договорами, зокрема, але не виключно: право здійснювати нарахування та стягнення процентів за Первинними договорами з дати переходу права власності на Права Вимоги, право нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов?язань, нарахування комісій, будь-яких інших платежів, визначених Первинним договором, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов?язань, відповідно до Законодавства та умов Первинного договору, а також всі без виключення інші пов?язані з цим права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав або які виникнуть в майбутньому на підставі Первинних договорів.
Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість відповідача станом на 21.04.2021 складає 78600,04 грн., нараховані відсотки з 26.01.2021 по 21.04.2021 в сумі 7227,60 грн. Загальна сума відсотків - 22836,78 грн.
10.01.2023 укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №95314726000 (26203966191923).
04.02.2025 між товариствами також укладено Додаткову угоду №10/6 до договору №10-01/2023 від 10.01.2023, відповідно до якої внесено зміни до реєстру боржників. Відповідно до додатку №1 до згаданої Додаткової угоди (зміни в реєстрі боржників) борг відповідача складає 78600,04 грн.
Згідно з розрахунком позивача від 12.12.2025 борг ОСОБА_1 складає 78600,04 грн.
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ізст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковимдля виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 2ст. 639 ЦК Україниякщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.610, 612 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
На основі аналізу цих правових норм Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.
Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не довела відсутність заборгованості, крім того, відповідачем даний кредитний договір у судовому порядку недійсним не визнавався.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21).
Отже, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом та виписка по рахунку є належним доказом користування відповідачем кредитними коштами.
Контррозрахунку заборгованості, що спростовує розмір заборгованості, визначений позивачем, відповідачем також не надано.
Доказів, які б свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань, відповідачем не надано.
З матеріалів справи вбачається, що предметом першого та другого договорів факторингу є відступлення заборгованості відповідно до договору відповідача з АТ «УКРСИББАНК», згідно якого дія ліміту кредитування закінчилася 10.05.2021. Зважаючи на пункт 4.6 згаданих договорів факторингу, надані розрахунки заборгованості, виписку по рахунку відповідача, позивач набув права вимоги до боржника по договору про відкриття та комплексне обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95314726000 (26203966191923) у загальній сумі 78600,04 грн., а відтак позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Щодо посилання сторони відповідача про завершення строку позовної давності 10.05.2024 суд зазначає таке.
Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Крім того, частинами першою та третьою статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Відповідно до п.1.1. кредитного договору №95314726000 (26203966191923) від 23.04.2019, строк дії ліміту кредитування: з дати укладення договору по 10.05.2021.
Пунктом 2.17 кредитного договору визначено, що договір укладається на невизначений строк та набирає чинності з моменту укладення договору-анкети, усі додатки до договору є невід`ємною частиною договору.
Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Оскільки строки, визначені ст.ст. 257, 258 ЦК України, продовжувались на строк дії карантину, а на час дії воєнного стану перебіг позовної давності продовжувався до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинений і розпочався з 04.05.2025, відтак строк позовної давності позивачем не пропущено.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Крім цього, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу.
У разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
У відповідності до положень ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно наявного у матеріалах справи Договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО "Лігал Ассістанс", тарифами на послуги останнього, заявки на надання юридичної допомоги №2497 від 03.11.2025 та витягу з Акту №16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025, встановлено факт надання позивачу послуг правової допомоги, зокрема: надання усної консультації з вивченням документів, підготовка пропозицій, складання позовної заяви для подачі до суду загальною вартістю 25000,00 грн.
Суд вважає безпідставними посилання сторони відповідача на ненадання позивачем доказів оплати витрат на правничу допомогу, оскільки відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Разом з тим, суд не може погодитися з розміром заявлених витрат на правову допомогу.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової Постанови Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 19.02.2020 року.
Також Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, усі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Враховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат, предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у розмірі 5000 грн., що відповідає критеріям розумності, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору.
Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, рішення не проголошується, а датою його ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 137, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" задоволити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 44276926, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) заборгованість за договором-анкетою про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95314726000 від 23.04.2019 у розмірі 78600,04 грн. (сімдесят вісім тисяч шістсот гривень 04 копійки), що складається із: 55773,26 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч сімсот сімдесят три гривні 26 копійок) - заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 22826,78 грн. (двадцять дві тисячі вісімсот двадцять шість гривень 78 копійок) - заборгованість за відсотками.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст рішення виготовлено 21.04.2026.

Суддя М.М. Грицай