МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2026 р.  	№ 420/18877/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом	Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, просп. Незалежності, 75,м. Херсон,Херсонський р-н, Херсонська обл.,73003, 	

до відповідача	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

про	стягнення податкового боргу у сумі 224 617,17 грн,	

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі- позивач) до ОСОБА_1 (далі- відповідач) про стягнення податкового боргу у сумі 224617,17 грн.
В обґрунтування позовних вимог, позивач, зокрема, зазначив, що борг відповідача виник на підставі відповідних податкових повідомлень-рішень, і є узгодженим. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, а тому підлягає примусовому стягненню. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 матеріали адміністративної справи № 420/18877/25 передано за підсудністю до Миколаївського окружного адміністративного суду.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали адміністративної справи № 420/18877/25 передано судді Дерев`янко Л.Л.
Ухвалою від 18.07.2025 суддя Дерев`янко Л.Л. прийняла справу до свого провадження, відкрила провадження у справі, встановила, що справа буде слухатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, визначила строки для подання сторонами заяв по суті.
У відзиві, який надійшов до суду 10.09.2025, відповідач висловив незгоду з позовом і зазначив, що позивач звернувся з позовом до суду за межами 24 годин з моменту винесення податкової вимоги від 29.02.2024. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що під час винесення податкової вимоги від 29.02.2024 податкових повідомлень-рішень від 10.04.2024 не існувало фізично. Вважаючи, що позивачем не доведено розмір позовних вимог, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.
Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи зазначені приписи справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи(у письмовому провадженні).
Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
За відомостями інтегрованих карток платника податків за 2023, 2024 роки у відповідача наявна заборгованість з орендної плати з фізичних осіб в сумі 224617,17 грн.
Зазначений податковий борг виник на підставі прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень:
№ 8411664-2403-2103-UA65100090000097337 від 26.09.2023 на суму 3 303,18 грн (вручено платнику податків 26.01.2024)
№ 8411665-2403-2103-UА65100090000097337 від 26.09.2023 на суму 10 352,87 грн (вручено платнику податків 26.01.2024)
№ 8411663-2403-2103-UА6510009000009733 7 від 26.09.2023 на суму 95 867,54 грн (вручено платнику податків 26.01.2024)
№ 764423-2403-2103-UА65100090000097337 від 10.04.2024 на суму 3471,64 грн (направлено 15.05.2024, повернено за закінченням терміну зберігання);
№ 764425-2403-2103-UА65100090000097337 від 10.04.2024 на суму 100 756,78 грн (направлено 15.05.2024, повернено за закінченням терміну зберігання);
№ 764424-2403-2103-UА65100090000097337 від 10.04.2024 на суму 10 880,86 грн (направлено 15.05.2024, повернено за закінченням терміну зберігання)
Контролюючим органом вживалися заходи щодо стягнення податкового боргу з відповідача у встановленому законодавством порядку, а саме на адресу відповідача поштою направлена податкова вимога від 29.02.2024 № 0002737-1302-2122, яка була направлена відповідачу та повернена за закінченням терміну зберігання 22.04.2024. 
У зв`язку з несплатою відповідачем протягом граничних строків податкового боргу, ГУ ДПС у Миколаївській області звернулось з даним позовом до суду на виконання наданих Податковим кодексом України повноважень.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.
Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законом.
У силу п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом, законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).
Відповідно до пункту 58.2 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Пунктом 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
Застосовуючи ці приписи до обставин справи вбачається, що податкове повідомлення рішення є належно врученим.
У разі незгоди з податковим повідомленням - рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.
Разом з тим, відповідачем не надано жодного доказу оскарження, скасування чи відкликання податкових повідомлень-рішень, яким контролюючим органом визначено податкові зобов`язання відповідача.
Також відповідачем не надано доказів сплати грошового зобов`язання, нарахованого вказаними податковими повідомленнями-рішеннями.
Суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 18.04.2019 по справі №813/2092/15, за якими: «Вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо». «При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз».
У даній справі вимогою заявленого позову також є стягнення податкового боргу за узгодженим податковим повідомленням-рішенням (в адміністративного чи судовому порядку не оскаржувалось), а отже, як зазначено в правовій позиції Верховного Суду, питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення- рішення, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а відповідно не має здійснюватися їх правовий аналіз.
Таким чином, питання правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення, має досліджуватися при розгляді справи про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, а не при розгляді даної справи про стягнення з відповідача узгодженого податкового боргу.
Враховуючи викладене, суд висновує, що позивач має узгоджений податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в сумі 224617,17 грн, яке перетворилось на податковий борг платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.
Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Отже, узгоджене грошове зобов`язання, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки визначені законодавством набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.
Оцінюючи заперечення позивача щодо того, що у позивача виникло право на стягнення податкового боргу після винесення податкової вимоги і воно мало бути реалізовано впродовж 24 годин з моменту її винесення суд зазначає, що податковий орган, звертаючись до адміністративного суду, самостійно визначає порядок такого звернення: в загальному порядку або відповідно до статті 283 КАС України з метою термінового розгляду, про що обов`язково зазначається в позовній заяві (заяві). 
В даній справі суд звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу в загальному порядку, відтак, посилання відповідача на сплив 24 годинного строку з моменту винесення податкової вимоги не свідчить про порушення позивачем строку звернення до суду.
Щодо доводів відповідача про невідповідність суми, зазначеної у податковій вимозі від 29.02.2024 № 0002737-1302-2122, сумі податкового боргу, суд враховує наступне.
Відповідно до положень ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Оскільки на 29.02.2024 вже існував податковий борг позивача контролюючим органом була сформована податкова вимога форми «Ф» № 0002737-1302-2122, яка направлена на адресу відповідача. 
Позивач стверджує, що податковий борг відповідача з моменту винесення податкової вимоги від 29.02.2024 не переривався і не був погашений повністю. Відповідач це твердження не спростував.
За таких обставин, з огляду на приписи ст. 59 Податкового кодексу України, зміна суми податкового боргу після прийняття податкових повідомлень-рішень від 10.04.2024 не свідчить про необхідність винесення ще однієї вимоги. 
Отже, суд доходить висновку, що податковим органом дотримана процедура визначення податкового зобов`язання відповідача та повідомлення останнього про наявність податкового боргу. Однак вказані дії позивача не призвели до погашення відповідачем податкового боргу.
Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право, крім іншого, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з п.41.2 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.
За приписами пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, судом з`ясовано, що відповідач на час розгляду справи має узгоджений податковий борг з 224617,17 грн. У зв`язку з цим, суд доходить до висновку, що вказана сума заборгованості повинна бути стягнута з відповідача, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Позивачем не надано доказів понесення витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (просп. Незалежності, 75,м. Херсон,Херсонський р-н, Херсонська обл.,73003 ЄДРПОУ 43995495) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю. 
2. Стягнути податкову заборгованість з ФО-ПП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме заборгованість по орендній платі з фізичних осіб на загальну суму 224617 грн. 17 коп. (двісті двадцять чотири тисячі шістсот сімнадцять грн 17 коп), на бюджетний рахунок UА398999980334159815000021349, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), КБК 18010900, код ЄДРПОУ: 37959517, отримувач коштів ГУК в Херсон обл/ МузикСТГ/18010900.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко