П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/6350/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції -Дмитришена Р.М. 
Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б. 
20 квітня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Матохнюка Д.Б. 
суддів: Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (ГУ ПФУ у Вінницькій області) в якому просив:
-визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо оформлення неналежним чином копій відзивів та додатків до них, оформлення неналежним чином розрахунків пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснювати оформлення належним чином копій відзивів та додатків до них, оформлення розрахунків пенсії ОСОБА_1 з врахуванням роз`яснень наданих судом в змісті рішення.
13 листопада 2025 року Вінницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року (Закон № 2262-ХІІ).
Так, позивач неодноразово звертався з позовними заявами до Вінницького окружного адміністративного суду на протиправні дії Пенсійного фонду, однак, на думку позивача, відповідач направляє відзиви до суду без підпису представника, без копій доданих до відзиву документів та доказів. Розрахунки пенсії відповідач надсилає не оформленими належним чином на окремих аркушах, без вказівки підстав перерахунку, не завіреними належним чином, які неможливо використовувати їх як документ чи доказ в суді.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлює Закон України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 № 851-IV (Закон № 851-IV).
Згідно ст. 1 Закону № 851-IV суб`єкти електронного документообігу - автор, підписувач, адресат та посередник, які набувають передбачених законом або договором прав і обов`язків у процесі електронного документообігу.
Статтею 5 Закону №851-IV визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно ст. 6 Закону №851-IV для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ст. 7 Закону №851-IV оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Тобто, електронний підпис прирівнюється до особистого підпису людини, а також містить ідентифікаційні її дані, які дають змогу однозначно встановити особу підписанта.
Таким чином, кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.
Крім того, постановою правління Пенсійного фонду України №13-1 від 24.07.2020 затверджено Інструкцію з діловодства в Пенсійному фонді України (Інструкція).
Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції, основною формою провадження діловодства в Головному управлінні є електронна.
Документування управлінської інформації у Фонді здійснюється в електронній формі із застосуванням кваліфікаційного електронного підпису, кваліфікованої електронної печатки та кваліфікованої електронної позначки часу.
Згідно п. 4 Розділу І Інструкції, до електронних документів, підписаних (погоджених) із застосуванням кваліфікованого електронного підпису або засвідчених електронною печаткою, вимагати відтворення візуального підпису або відбитка печатки незалежно від особливостей оформлення документів не допускається.
Крім того, згідно п. 5.32 Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів", який затверджений наказом ДП "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 01.07.2020 р. № 144, у разі створення примірника електронного документа з паперовим носієм інформації на ньому проставляють штрих-код або QR-код, що містить: скорочене найменування юридичної особи, дату реєстрації, реєстраційний індекс.
QR-код також має містити відомості про підписання електронного документа або накладення електронної печатки, а саме: прізвище, ім`я, по батькові підписувача або найменування юридичної особи (для електронної печатки), номер сертифіката і строк його дії. Окрім того, QR-код додатково має містити дати накладання кваліфікованих електронних підписів і печаток на електронний документ, що беруть із кваліфікованих електронних позначок часу.
Так, із змісту наданого позивачем відзиву встановлено, що документ в нижньому правому кутку має штрих-код, який містить найменування юридичної особи, дату реєстрації, реєстраційний індекс, а саме, 23.05.2025 0200-0802-8/58006. QR-код містить відомості про підписання електронного документа, а саме: прізвище, ім`я, по батькові підписувача, номер сертифіката.
Стосовно печатки, то відповідно до п. 5.23 стандарту ДСТУ 4163:2020, юридичні особи, що відповідно до положення (статуту) мають гербову печатку або основну круглу печатку юридичної особи із зазначенням найменування та ідентифікаційним кодом ЄДРПОУ, можуть засвідчувати на документі підпис посадової (відповідальної) особи. Перелік документів, підписи на яких потрібно скріплювати печаткою юридичної особи, визначає юридична особа на підставі законодавства та з унесенням в інструкцію з діловодства.
Відбиток печатки в усіх реквізитах електронного документа, до складу яких він входить, замінюють електронною печаткою, що створюється відповідно до вимог законів України.
З аналізу наведеного положення в сукупності із п. 5.32 вказаного стандарту ДСТУ 4163:2020 проставлення QR-код є електронною печаткою із накладанням кваліфікованих електронних підписів.
Згідно п. 4 Розділу І Інструкції з діловодства в Пенсійному фонді України до електронних документів, підписаних (погоджених) із застосуванням кваліфікованого електронного підпису або засвідчених електронною печаткою, вимагати відтворення візуального підпису або відбитка печатки незалежно від особливостей оформлення документів не допускається.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надісланий відповідачем відзив містить обов`язкові реквізити електронного документу із застосуванням кваліфікованого електронного підпису.
При цьому, в кожній конкретній справі, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Також, зміст відзиву, та додатки до нього, є компетенцією суб`єкта владних повноважень, який його формує на власний розсуд, а суд в ході судового розгляду надає оцінку доводам та аргументам сторін, відображених в заявах по суті.
У разі, якщо особа вважає, що подані іншою стороною докази не стосуються предмету позову, або ж долучені з порушенням процесуального закону, її право заявити про виключення цих документів з переліку доказів. Проте, такі клопотання подаються в межах тієї справи у якій вони приєднуються.
За таких обставин, відсутні підстави для визнання дій відповідача при оформлені відзивів та додатків до них у інших справах, оскільки оцінка належності та допустимості кожного доказу надається судом при вирішенні конкретної справи.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.