П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/20994/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К. 
Суддя-доповідач - Слободонюк М.В. 
09 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Кузьмишина В.М.  Канигіної Т.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування висновку, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просив визнати протиправним та скасувати обґрунтований висновок щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність, складений та затверджений у встановленому законом порядку за результатами повної перевірки щорічної декларації за 2024 рік, поданої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що 14 липня 2025 року Національне агентство з питань запобігання корупції (далі також Національне агентство) розпочало повну перевірку щорічної декларації за 2024 рік, (унікальний ідентифікатор документа – 280782a4-e966-43ca-9f76-5be153d6bdaa), яку подав суб`єкт декларування ОСОБА_1 . 
За результатами проведеної перевірки Національним агентством складено Довідку про результати проведення повної перевірки декларації від 14.11.2025 № 868/25. У зазначеній довідці відповідач дійшов висновку про наявність в діях декларанта ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 216 Кримінального процесуального кодексу України, ч. 2 ст. 51-3 Закону України "Про запобігання корупції", п. 6 розділу VІ Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, Національним агентством складено обґрунтований висновок щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність, та який разом із відповідними матеріалами направлено для розгляду до Національної поліції України.
Листом від 08.12.2025 № 198561-2025 слідчим відділом Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області повідомлено, що за результатами розгляду вказаного обґрунтованого висновку та матеріалів повної перевірки декларації, слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Національне агентство з питань запобігання корупції Хмельницькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.12.2025 внесено відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 12025240000001162 (ч. 2 ст. 366-2 Кримінального кодексу України).
Позивач вважаючи вказаний обґрунтований висновок протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що оскільки наразі на підставі оскаржуваного обґрунтованого висновку та матеріалів повної перевірки декларації позивача органом Національної поліції порушено кримінальне провадження щодо обставин можливого внесення позивачем недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої функцій держави або місцевого самоврядування, то з урахуванням висновків Верховного Суду викладених в постанові від 23.11.2023 по справі N 520/25012/21, цей позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Суд вказав, що з огляду на завдання адміністративного судочинства, ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні є недопустимим.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.12.2025 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Зазначає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з винесенням відповідачем оспорюваного обґрунтованого висновку в процедурі здійснення публічно-владних управлінських функцій і такий обґрунтований висновок стосується прав, обов`язків та охоронюваних законом інтересів позивача, а тому існуючий між сторонами спір має характер юридичного спору, який підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства. В той же час питання про те, чи діяло Національне агентство на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами, не може входити до предмета доказування у кримінальному провадженні та не може бути повноцінно досліджено судом загальної юрисдикції (у разі складання обвинувального акту та направлення його до суду).

VІ. ДОВОДИ ІНШИХ ОСІБ

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у її задоволенні, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Також представником позивача подано додаткові письмові пояснення, у яких викладені доводи та обставини, що лягли в основу вимог апеляційної скарги.

VІІ. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як зазначено у статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Частиною 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, для яких не встановлено іншого порядку судового провадження.
Так, спір у даній адміністративній справі виник у зв`язку із складенням НАЗК на підставі довідки про результати проведення повної перевірки щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, поданої суб`єктом декларування – позивачем, обґрунтованого висновку щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність.
Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено Законом України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року N 1700-VII (далі - Закон N 1700-VII).
Статтею 4 Закону N 1700-VII визначено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
Відповідно до підпункту 7-1 частини 1 статті 11 Закону N 1700-VII до повноважень Національного агентства належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій суб`єктів декларування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя суб`єктів декларування.
Види контролю під час перевірки декларацій визначені статтею 51-1 Закону N 1700-VII, відповідно до ч. 1 якої Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю:
1) щодо своєчасності подання;
2) щодо правильності та повноти заповнення;
3) логічний та арифметичний контроль.
Повна перевірка декларацій Національним агентством здійснюється відповідно до положень статті 51-3 Закону N 1700-VII, частинами другою, третьою якої передбачено, що у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.
У разі виявлення за результатами повної перевірки декларації ознак необґрунтованості активів Національним агентством надається можливість суб`єкту декларування протягом десяти робочих днів надати письмове пояснення за таким фактом із відповідними доказами. У разі ненадання суб`єктом декларування у зазначені строки письмових пояснень і доказів чи надання не в повному обсязі Національне агентство інформує про це Національне антикорупційне бюро України та Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру.
Процедуру проведення Національним агентством з питань запобігання корупції повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування визначено Порядком проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим наказом НАЗК від 29 січня 2021 року N 26/21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2021 року за N 158/35780 з наступними змінами (далі - Порядок N 26/21).
Згідно з пунктом 1 розділу VI Порядку N 26/21 за результатами проведення повної перевірки декларації, у тому числі повторної, уповноважена особа складає та підписує довідку про результати проведення повної перевірки декларації у двох примірниках, один з яких після погодження відповідно до пункту 3 цього розділу надсилається суб`єкту декларування.
Пунктом 2 розділу VI Порядку N 26/21 установлено, що довідка повинна містити таку інформацію: підстави для проведення повної перевірки; дату початку та завершення строку повної перевірки; відомості про результати автоматизованого розподілу (повторного автоматизованого розподілу, якщо він проводився); джерела інформації, що були використані під час проведення повної перевірки; перелік запитів, на які на дату завершення строків проведення повної перевірки не отримано відповіді; виявлені недостовірні відомості у декларації, неточність оцінки задекларованих активів, встановлені ознаки конфлікту інтересів, незаконного збагачення або необґрунтованості активів, з наведенням відповідного обґрунтування та посиланням на джерела інформації, врахування пояснень суб`єкта декларування (у разі їх надання); висновок за результатами повної перевірки.
Відповідно до пункту 5 розділу VI Порядку N 26/21 у разі виявлення за результатами проведення повної перевірки ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, складення протоколу щодо якого віднесено до компетенції Національного агентства та повноважень посадових осіб структурного підрозділу, який проводив перевірку, уповноважена особа, яка здійснювала таку перевірку, упродовж 5 робочих днів з дня, наступного за днем погодження довідки, розпочинає збір даних для встановлення наявності підстав для складення протоколу про таке правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення. У разі наявності зазначених підстав уповноважена особа складає відповідний протокол і направляє його до суду в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.
У разі виявлення за результатами проведення повної перевірки ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, складення протоколу щодо якого віднесено до компетенції посадових осіб інших структурних підрозділів апарату Національного агентства, уповноважена особа, яка здійснювала таку перевірку, упродовж 5 робочих днів з дня, наступного за днем погодження довідки, передає інформацію та матеріали перевірки до такого структурного підрозділу.
У разі виявлення за результатами проведення повної перевірки ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, складення протоколу щодо якого віднесено до компетенції інших органів, уповноважена особа, яка проводила повну перевірку, упродовж 5 робочих днів з дня, наступного за днем погодження довідки, складає та підписує відповідний обґрунтований висновок щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, у двох примірниках.
Пунктом 6 розділу VI Порядку N 26/21 передбачено, що у разі виявлення за результатами проведення повної перевірки ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність, уповноважена особа, яка проводила повну перевірку, упродовж 5 робочих днів з дня, наступного за днем погодження довідки, складає та підписує відповідний обґрунтований висновок у двох примірниках.
Обґрунтований висновок містить таку інформацію: підстави для проведення перевірки; дату початку та завершення строку перевірки; відомості про результати автоматизованого розподілу (повторного автоматизованого розподілу, якщо він проводився); виявлені порушення, обґрунтування відповідних висновків, у тому числі посилання на матеріали, які стали підставою для висновку, та врахування пояснень суб`єкта декларування (у разі їх надання); висновок за результатами проведення перевірки.
Як зазначено в абзаці десятому пункту 6 розділу VI Порядку N 26/21 після погодження обґрунтованого висновку його затверджує Голова Національного агентства або заступник Голови Національного агентства. Затверджений обґрунтований висновок разом із відповідними матеріалами надсилається органу досудового розслідування або прокурору з урахуванням положень статей 216, 480, 480-1, 482-2 Кримінального процесуального кодексу України.
Судом встановлено, що в межах даної справи позивач оскаржує обґрунтований висновок щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність, який складений НАЗК на підставі Довідки від 14.11.2025 №868/25 про результати проведеної повної перевірки щорічної декларації за 2024 рік, поданої ОСОБА_1 , депутатом Хмельницької міської ради. 
Зокрема, у висновках цієї Довідки від 14.11.2025 № 868/25 вказано, що суб`єкт декларування при поданні декларації зазначив відомості, які відрізняються від достовірних на суму 38853825,50 грн., що перевищує 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, що є ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 Кримінального кодексу України.
Складений обґрунтований висновок щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність разом із відповідними матеріалами на підставі ст. 216 КПК України, ч. 2 ст. 51-3 Закону N 1700-VII, п. 6 розділу VІ Порядку N 26/21 Національним агентством було направлено для розгляду до Національної поліції України.
При цьому, як повідомив відповідач, листом від 08.12.2025 № 198561-2025 слідчим відділом Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області повідомлено, що за результатами розгляду вказаного обґрунтованого висновку та матеріалів повної перевірки декларації, слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Національне агентство з питань запобігання корупції Хмельницькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.12.2025 внесено відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 12025240000001162 (ч. 2 ст. 366-2 Кримінального кодексу України).
У зв`язку з цим на усі матеріали проведеної перевірки та й власне на сам обґрунтований висновок згідно п. 12 розділу VІ Порядку N 26/21 розповсюджується правовий режим, визначений статтею 222 Кримінального процесуального кодексу України (недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування).
Наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12025240000001162 триває.
Позивач опираючись на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у справі N 160/4098/22, який виснував, що довідка НАЗК про результати проведення повної перевірки декларації за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії, оскільки безпосередньо породжує правові наслідки для суб`єкта декларування, наголошує, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із винесенням відповідачем довідки та обґрунтованого висновку в процедурі здійснення публічно-владних управлінських функцій і такі стосується прав, обов`язків та охоронюваних законом інтересів позивача, мають характер юридичного спору, який підлягає вирішений у порядку адміністративного судочинства.
Так, Верховний Суд у справах N 640/29515/21, 240/24844/21, 160/4098/22 та 520/25012/21 зазначив, що у разі виявлення у декларації недостовірних відомостей довідка про результати проведення повної перевірки декларації за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії, оскільки безпосередньо породжує правові наслідки для суб`єкта декларування у вигляді виникнення обов`язку (подати відповідну декларацію з достовірними відомостями) у встановлений такою довідкою строк. Спірні довідки містить владний припис НАЗК, що виданий ним на виконання владно-управлінських функцій, визначених ст. 51 - 3 Закону N 1700, який стосується прав та інтересів позивача та дія якого вичерпується його виконанням.
Тому, Верховний Суд дійшов висновку, що довідка про результати проведення повної перевірки декларації є рішенням (актом індивідуальної дії) суб`єкта владних повноважень, у розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, оскільки цю довідку видано НАЗК на виконання владних управлінських функцій, вона містить владний (обов`язковий) припис щодо конкретної особи (суб`єкта декларування), має строк та її дія вичерпується виконанням.
Позивач акцентує увагу на пункті 112 згаданої вище постанови у справі N 160/4098/22 від 23.03.2023, де Верховний Суд також вказав, що оскільки обґрунтований висновок складається на підставі довідки, яка містить висновок про виявлення за результатами проведення повної перевірки ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність, та яка, підлягає оскарженню у порядку адміністративного судочинства, відповідно обґрунтований висновок також може бути оскарженим до адміністративного суду.
За таких обставин позивач переконує, що розгляд справи про визнання протиправним та скасування обґрунтованого висновку НАЗК відносно нього підлягає розгляду саме в порядку адміністративного судочинства, оскільки такий висновок є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, який впливає на його права, свободи та законні інтереси.
Втім, такі доводи позивача колегією суддів відхиляються з огляду на таке.
У постанові від 23.11.2023 в адміністративній справі N 520/25012/21 Верховний Суд висловив застереження щодо аналогічних спірних правовідносин, за яким довідка про результати проведення повної перевірки (її окремі положення), може бути предметом оскарження (у порядку адміністративного судочинства) лише за відсутності ознак адміністративного чи кримінального правопорушення або закриття адміністративної чи кримінальної справи, так як такі правовідносини виникають між суб`єктом декларування та НАЗК лише на стадії завершення перевірки. Це означає, що якщо за наслідками такої перевірки вирішується питання про притягнення суб`єкта декларування до певного виду відповідальності, довідка про результати проведення такої перевірки не може бути оскаржена окремо, так як надання оцінки виявленим порушенням належить органу, що безпосередньо вирішує питання про притягнення особи до певного виду відповідальності.
Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Правило подібного змісту містить також частина шоста статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже, з вищенаведеного правового висновку Верховного Суду чітко убачається, що складена Національним агентством за результатами проведення повної перевірки декларації Довідка не підлягає безумовному судовому оскарженню за правилами адміністративного судочинства, позаяк спорам відповідної категорії притаманні певні особливості, за наявності яких вони не відносяться до справ адміністративної юрисдикції.
Вказане зумовлене тим, що оцінка встановлених Національним агентством у ході проведення повної перевірки декларацій обставин, в частині наявності у діях суб`єкта декларування ознак кримінального правопорушення, в подальшому надається органом, до компетенції якого належить здійснення кримінального провадження у передбаченому положеннями кримінального процесуального законодавства порядку. Адже з огляду на завдання адміністративного судочинства, ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні є недопустимим.
В даному випадку суд апеляційної інстанції враховує, що оскаржуваний позивачем обґрунтованій висновок формується на підставі відомостей та висновків, викладених у Довідці за результатами повної перевірки щорічної декларації, та згідно п. 6 розділу VI Порядку N 26/21 є процесуальним наслідком її складання у разі виявлення під час повної перевірки ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення.
Відповідно, той факт, що позивачем у цьому спорі оскаржується саме обґрунтований висновок, а не Довідка від 14.11.2025 № 868/25, не свідчить про те, що правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.11.2023 у справі N 520/25012/21 не є релевантними до обставин цієї справи, адже ключовим у цьому аспекті є встановлення Національним агентством в діях особи ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України, в результаті чого вирішується питання про притягнення суб`єкта декларування до певного виду відповідальності.
Суд іще раз наголошує, що як слідує зі змісту листа Національного агентства № 41-01/98966-25 від 08.12.2025, органами Національної поліції за результатами розгляду оспорюваного в цій справі обґрунтованого висновку та матеріалів повної перевірки декларації ОСОБА_1 за 2024 рік внесено відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 12025240000001162 від 05.12.2025.
Жодних доказів про те, що наразі вказане кримінальне провадження закрито матеріали справи не містять.
Відповідно до змісту статтей 1, 2 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Фактично оскаржуваний у цій справі обґрунтований висновок, складений Національним агентством з питань запобігання корупції на виконання владних управлінських функцій, визначених статтею статтею 51-3 Закону N 1700-VII, в разі встановлення ознак кримінального правопорушення, за своєю природою є повідомленням про кримінальне правопорушення, підтвердження вчинення якого можливо лише в рамках кримінального провадження.
Поряд із цим, суд адміністративної юрисдикції не вправі спростовувати чи підтверджувати наявні в діях особи ознаки кримінального правопорушення.
Верховний Суд у своїй постанові від 19.02.2026 у справі № 160/30949/24 наголосив, що довідка та обґрунтований висновок, які є частиною доказової бази в рамках кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, де вирішується питання про притягнення суб`єкта декларування до відповідальності в порядку КПК України або КУпАП, не можуть бути предметом оскарження в порядку КАС України. При цьому, відповідно до положень частини четвертої статті 51-1 Закону N 1700-VII проведення контролю та перевірки декларацій, а також рішення, прийняті за їхніми результатами, не перешкоджають проведенню досудового розслідування та судового провадження у порядку, передбаченому КПК України.
У цьому випадку скасування за результатами розгляду адміністративного спору Довідки та обґрунтованого висновку не є підставою для закриття відповідного кримінального провадження, відтак оскарження їх в адміністративному суді не може забезпечити ефективного захисту прав суб`єкта декларування, а судове рішення у такій справі не призводить до змін у правовому становищі особи, тому втрачає практичний сенс. Вказане стосується також і довідок, в яких за результатами перевірки встановлено ознаки адміністративного правопорушення. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, оскільки наслідки матеріалів повної перевірки декларації позивача містять висновок про наявність у діях суб`єкта декларування ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 366-2 КК України та за результатами розгляду таких матеріалів та обґрунтованого висновку органом Національної поліції розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, а також беручи до уваги правовий висновок Верховного Суду, який викладено в постанові від 23 листопада 2023 року по справі N 520/25012/21, від 19 лютого 2026 року у справі № 160/30949/24 суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у даній справі з підстав неналежності її розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає "Право на справедливий суд", одним із аспектів якого є право розгляду справи "компетентним судом", "судом встановленим законом" на що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішення. Так, зокрема в рішенні по справі "Сокуренко і Стригун проти України" суд повторив, що як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)".
У постанові від 13 березня 2019 року у справі N 820/3713/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" щодо позовних вимог слід тлумачити як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
За таких обставин, враховуючи, що обґрунтований висновок щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність в межах існуючих правовідносин, які перейшли в кримінально-процесуальну площину, не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, оскільки оцінка викладеної у висновку інформації щодо наявності в діях позивача ознак правопорушення, передбаченого статтею 366-2 КК України належить до компетенції органів, які здійснюють кримінальне провадження, тому заявлена позивачем вимога не підлягає самостійному розгляду в порядку адміністративного судочинства.
В даному випадку право позивача на захист не нівелюється, позаяк з урахуванням специфіки виниклих правовідносин, обставини пов`язані із достовірністю задекларованих ним відомостей є предметом перевірки в рамках кримінального провадження, в межах якого і має здійснюватися оцінка відповідних доказів.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача не має.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Кузьмишин В.М.    Канигіна Т.С.