У х в а л а
2 квітня 2026 року
м. Київ 
Справа № 490/8346/19
Провадження № 61-13581ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Демченко Наталя Вікторівна (далі - адвокат),
на постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 (далі - мати дитини) до скаржника за участюСлужби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів на неї та
за зустрічним позовом скаржника до матері дитини за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації, Веснянської сільської ради Миколаївської району Миколаївської області про визначення місця проживання дитини з батьком і
в с т а н о в и в :
1. У вересні 2019 року мати дитини звернулася до суду з позовом, у якому просила визначити місце проживання ОСОБА_3 (далі - син), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , і стягнути зі скаржника аліменти на сина у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття сина.
2. У грудні 2019 року скаржник звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визначити місце проживання сина разом зі скаржником.
3. 13 червня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва ухвалив рішення, згідно з яким частково задовольнив позов матері: визначив місце проживання дитини з матір`ю; стягнув зі скаржника аліменти на сина в розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 1 березня 2022 року і до повноліття сина; відмовив у задоволенні зустрічного позову скаржника.
4. 14 жовтня 2025 року Миколаївський апеляційний суд ухвалив постанову, згідно з якою змінив рішення суду першої інстанції в частині розміру та дати початку стягнення аліментів, стягнувши зі скаржника аліменти на сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з вересня 2019 року і до повноліття сина.
5. 29 жовтня 2025 року адвокат в інтересах скаржника подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить: скасувати постанову апеляційного суду в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю та визначення розміру і дати початку стягнення аліментів; ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову матері про визначення місця проживання дитини з нею та стягнення аліментів за період з 3 вересня 2019 року по 1 березня 2022 року.
6. 24 лютого 2026 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив без руху касаційну скаргу та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії тієї ухвали. Скаржник мав: (1) зазначити повне найменування і місцезнаходження Служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації, яка є у справі третьою особою за зустрічним позовом і надати примірник касаційної для цього учасника справи; (2) уточнити прохальну частину скарги; (3) обґрунтувати, які саме висновки Верховного Суду не врахував апеляційний суд і щодо застосування яких норм права; (4) визначити розмір судового збору з урахуванням доходу за останні шість місяців і сплатити його або доплатити судовий збір у сумі 19 520,92 грн.
7. 10 березня 2026 року адвокат, діючи в інтересах скаржника, подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 509/0/216-26 від 12 березня 2026 року). До заяви додала примірники вказаної заяви відповідно до кількості учасників справи, квитанції про сплату 3 282,42 грн судового збору, копію касаційної скарги для третьої особи за зустрічним позовом - Служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації. У заяві уточнив прохальну частину касаційної скарги. Просить: 
(1) скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року в частині зміни рішення щодо стягнення аліментів й ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення аліментів за період з 3 вересня 2019 року по 1 березня 2022 року, а також визначити розмір аліментів у частці 1/10 усіх видів доходу скаржника, починаючи з 1 березня 2022 року;
(2) скасувати рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2025 року в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю й ухвалити нове - про відмову у задоволенні цієї вимоги; 
(3) визначити місце проживання сина разом зі скаржником.
7. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).
8. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених у пунктах 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження:
- суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19, від 26 травня 2021 року у справі № 569/11466/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 серпня 2019 року у справі № 642/6906/16-ц;
- суди не дослідили зібрані у справі докази та встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункти 1 і 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів на неї та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації, Веснянської сільської ради Миколаївської району Миколаївської області про визначення місця проживання дитини з батьком.
2. Витребувати з Центрального районного суду м. Миколаїв цивільну справу № 490/8346/19.
3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді		Д. А. Гудима	
		Є. В. Краснощоков	
		П. І. Пархоменко