ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

10 березня 2026 року 	Справа № 160/32441/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Департаменту патрульної поліції 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
12.11.2025 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , щодо не зарахування до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу в поліцію вислугу років з 22 лютого 2017 року по 17 квітня 2024 року у Державній кримінально-виконавчій службі , що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції внести зміни до наказу Департаменту патрульної поліції по особовому складу № 670 о/с від 19 квітня 2024 року та зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугою років та надання додаткової оплачуваної відпустки та до календарної вислуги років час проходження мною служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, у період з 22 лютого 2017 року по 17 квітня 2024 року, та у пільговому обчисленні становить 09 (дев`ять) років 06 (шість) місяців 13 (тринадцять) днів.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період з 22 лютого 2017 року по 17 квітня 2024 року позивач проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та мав спеціальне звання – капітан внутрішньої служби. В пільговому обчисленні вислуга років на момент звільнення із Державної кримінально-виконавчої служби України становила 09 (дев`ять) років 06 (шість) місяців 13 (тринадцять) днів. 19 квітня 2024 року був прийнятий на службу до Національної поліції України. 16 жовтня 2025 року звернувся до відповідача з зверненням про внесення змін до наказу, зазначені у наказі Національної поліції України Департамент патрульної поліції по особовому складу № 670 о/с від 19 квітня 2024 року по управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області, що стосується ОСОБА_1 , а саме — у другому абзаці, де визначено стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки станом на 19 квітня 2024 року як 00 років 00 місяців 01 день та зарахування до вислуги років служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 22 лютого 2017 року по 17 квітня 2024 року та встановлення надбавки за вислугу років з урахуванням проходження вищевказаної служби. Листом ДПП НПУ № 278852025 від 21.10.2025 (336080) було відмовлено для зарахування до стажу служби в поліції службу в Державній кримінально-виконавчій службі України та внесення змін до наказу Департаменту патрульної поліції від 19.04.2024 № 670о/с, звертаючи увагу на позицію Верховного Суду, відображену в постанові від 31 березня 2020 року в справі № 520/2067/19, щодо подібних правовідносин. Ознайомившись з постановою від 31 берез 2020 в справі 520/2067/19, на думку позивача справа не є зразковою, та не може бути доводом або аргументом для відмови у зверненні до Департаменту патрульної поліції, так як в даній справі позивач вимагав зарахувати до стажу служби в поліції час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду слідчого. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.
17.11.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено без руху через невідповідність вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
25.11.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду поновлено строк звернення до суду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
02.12.2025 року від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що станом на час прийняття позивача на службу до органів Національної поліції України діяв Закон №580-VIII, частиною другою статті 78 якою визначений виключний перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми саме цього Закону, дана норма стосується також і пільгового зарахування стажу, яка не передбачена нормами чинного законодавства. Таким чином, прирівнювання позивачем обох видів служби виходячи лише із характеру окремих виконуваних обов`язків, є помилковим, адже суперечить ст. 78 Закону від 02.07.2015 №580-VIII, який є спеціальним, та у якому прямо передбачено та чітко окреслено ті види служби, які враховуються до стажу служби поліцейських в цілях встановлення і виплати надбавки за роботу в органах поліції та під час розрахунку тривалості додаткової відпустки. Водночас, зарахування стажу роботи в Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки (а не призначення пенсії), статтею 78 Закону України "Про Національну поліцію" не передбачено. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
30.01.2026 року та 10.03.2026 року ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду справи.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в період з 22 лютого 2017 року по 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та мав спеціальне звання – капітан внутрішньої служби.
В пільговому обчисленні вислуга років на момент звільнення із Державної кримінально-виконавчої служби України становила 09 (дев`ять) років 06 (шість) місяців 13 (тринадцять) днів.
19 квітня 2024 року ОСОБА_1 був прийнятий на службу до Національної поліції України.
16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з зверненням про внесення змін до наказу, зазначені у наказі Національної поліції України Департамент патрульної поліції по особовому складу № 670 о/с від 19 квітня 2024 року по управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області, що стосується ОСОБА_1 , а саме — у другому абзаці, де визначено стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки станом на 19 квітня 2024 року як 00 років 00 місяців 01 день та зарахування до вислуги років служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 22 лютого 2017 року по 17 квітня 2024 року та встановлення надбавки за вислугу років з урахуванням проходження вищевказаної служби.
Листом ДПП НПУ № 278852025 від 21.10.2025 (336080) було відмовлено для зарахування до стажу служби в поліції службу в Державній кримінально-виконавчій службі України та внесення змін до наказу Департаменту патрульної поліції від 19.04.2024 № 670о/с, звертаючи увагу на позицію Верховного Суду, відображену в постанові від 31 березня 2020 року в справі № 520/2067/19, щодо подібних правовідносин. 
Позивач вважає бездіяльність Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , щодо не зарахування до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу в поліцію вислугу років з 22 лютого 2017 року по 17 квітня 2024 року у Державній кримінально-виконавчій службі , що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року № 225 «Про затвердження Положення про Державну пенітенціарну службу України», що втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 294 від 26.04.2017 року, Державна пенітенціарна служба України була центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.
Згідно п. 1, п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 року № 343 «Про деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» ліквідовано Державну пенітенціарну службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації. Установлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної пенітенціарної служби, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Отже, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
Згідно ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію».
Законом України від 23.12.2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей», який набрав чинності 29.12.2015 року, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Служба в Державній пенітенціарній службі України (Державній кримінально-виконавчій службі України), за законодавчим регулюванням, соціальним забезпеченням працівників прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України та відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» повинна зараховуватись до стажу служби в поліції.
На позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби, під час проходження ними служби у органах кримінально-виконавчої служби розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, у тому числі норм Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.
Служба у Державній пенітенціарній службі України (Державній кримінально-виконавчій службі України) є тотожною за функцією та її проходженням до служби у органах внутрішніх справ України. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Стаж служби позивача у Державній кримінально-виконавчій службі України з 22 лютого 2017 року по 17 квітня 2024 року у силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» слід зараховувати до стажу служби в поліції.
При вирішені спору суд керується правовими позиціями викладеними Верховним Судом у постановах від 20.10.2022 року у справі № 160/11127/20, від 07.10.2020 року у справі №826/16143/18, від 01.08.2023 року у справі № 240/30024/21.
У постанові від 20.10.2022 року у справі № 160/11127/20 Верховний Суд дійшов висновку, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а відтак, має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII зараховуватися до стажу служби в поліції.
У постанові від 01.08.2023 року у справі № 240/30024/21 Верховний Суд вказував, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби. Всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.
Також суд зазначає, що позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку пенсії.
Під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
В свою чергу дії - це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносини; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.
Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.
Як вже було зазначено, листом відповідача позивачу було відмовлено в зарахуванні спірного періоду до стажу служби в Національній поліції України.
Аналізуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що саме діями відповідача, а не бездіяльністю порушуються права позивача, оскільки відповідачем (дією) відмовлено, шляхом формування листа, в зарахуванні спірного періоду до стажу служби в Національній поліції України.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо відмови у зарахуванні до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу в поліцію вислугу років з 22 лютого 2017 року по 17 квітня 2024 року у Державній кримінально-виконавчій службі , що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугою років та надання додаткової оплачуваної відпустки та до календарної вислуги років час проходження мною служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, у період з 22 лютого 2017 року по 17 квітня 2024 року.
Вимоги в частині зобов`язання внести зміни до наказу № 670 о/с від 19 квітня 2024 року та про пільговий обрахунок стажу 09 (дев`ять) років 06 (шість) місяців 13 (тринадцять) днів, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, котрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавча визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.
Суд звертає увагу на те, що відповідач у цілому заперечує право позивача на зарахування до стажу в поліції періодів служби позивача у кримінально-виконавчій службі, при цьому питання пільгового обчислення такого стажу на даному етапі не є спірним.
Таким чином, оскільки метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист та поновлення порушених прав, а отже вимога позивача в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки вона є передчасною. 
Частиною 1ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3, код ЄДРПОУ 40108646) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , щодо відмови у зарахуванні до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу в поліцію вислугу років з 22 лютого 2017 року по 17 квітня 2024 року у Державній кримінально-виконавчій службі , що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.
Зобов`язати Департамент патрульної поліції зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугою років та надання додаткової оплачуваної відпустки та до календарної вислуги років час проходження мною служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, у період з 22 лютого 2017 року по 17 квітня 2024 року.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв